Проект!

 МЕТОДИКА за извършване на индивидуална оценка на потребностите от подкрепа за хората с увреждания

 Приета с ПМС № …. от 27.03.2019 г., обн., ДВ, бр. … от …...2019 г., в сила от 1.04.2019 г.

Общи положения
Чл. 1. (1) С методиката се урежда начинът за изготвянето на индивидуална оценка на потребностите от подкрепа за хората с увреждания по смисъла на чл. 20, ал. 1 от Закона за хората с увреждания.
 (2) Тази методика се основава на Био-психо-социалния модел при съобразяване на Международната класификация на функционирането, уврежданията и здравето на Световната здравна организация (МКФУЗ). 
(3) Методиката разглежда увреждането като обобщено следствие от нарушение във функционирането на човека с увреждане, което е събирателно понятие, обхващащо всички функции и структури на организма, дейности и възможности за социално приобщаване.
(4) Чрез модела по ал. 2 се съобразяват:
1. Функционалност на човека  с увреждане - за извършването на дадено действие човекът с увреждане трябва обективно да разполага със съответните изразени структури на организма, в т.ч. физическа, психическа, интелектуална и сетивна функционалност.
2.	Възможности - външните обстоятелства трябва обективно да позволяват на човека с увреждане да реализира функционалността си чрез съответните действия.
3.	Воля - човекът с увреждане трябва да иска да извърши определени действия. Желанието е водещо за извършване на конкретни действия (с изключение на възможността недостатъчното желание да бъде израз на болест и да става въпрос за функционално нарушение).
(4) Целта на индивидуалната оценка по чл. 20, ал. 1 от Закона за хората с увреждания е получаване на детайлна информация на ситуацията относно участието на човека с увреждане в обществото и установяване на индивидуалните потребности от подкрепа.
(5) Тази методика, в съответствие с МКФУЗ, обхваща следните девет области на живота:
1.	обучение и прилагане на знанията;
2.	общи задачи и изисквания;
3.	комуникация;
4.	мобилност;
5.	самостоятелна грижа;
6.	домашен бит;
7.	междуличностни взаимодействия и отношения;
8.	основни области на ежедневния живот;
9.	граждански и обществен живот.

(6) С оглед оказване на максимална подкрепа за хората с увреждания в обществото, при изготвяне на индивидуалната оценка на потребностите, специализираният отдел по  чл. 21, ал. 1 от Закона за хората с увреждания спазва следните принципи:
1. прозрачност – включването и активното участие на човека с увреждане в целия процес, и по-специално използване на разбираеми и прозрачни инструменти. За целите на проследяване на резултатите е необходимо водене на прегледна документация;
2. междуинституционалност - нуждите на човека с увреждане и мерките за оказване на подкрепа трябва да се определят цялостно, като бъдат предвидени в рамките на едно общо планиране за социално приобщаване в обществото, в съответствие с разпоредбите на Закона за хората с увреждания;
3. интердисциплинарност - в зависимост от конкретния случай могат да бъдат поканени и други компетентни специалисти или експерти;
4. ориентация към приемане - определянето на мерките за подкрепа да се постига по взаимно съгласие. Това изисква постоянно участие на човека с увреждане в цялостния процес чрез гарантиране на яснота и прозрачност и при съобразяване с неговите желания и цели; 
5. индивидуален подход - всички стъпки в рамките на цялостния процес при изготвяне на индивидуалната оценка трябва да бъдат индивидуално адаптирани към потребностите на човека с увреждане;
6. личностна ориентация - за гарантиране принципа на личностна ориентация, трябва да се опознае живота на човека с увреждане, конкретните житейски обстоятелства, както и неговия опит. Всичко това следва да бъде взето предвид при определянето на потребностите и при конкретното планиране на необходимите подкрепящи мерки, както и нарушенията във функционирането и произтичащите от тях ограничения за социално приобщаване;
7. външните фактори - вземане под внимание на факторите на обкръжаващата среда при определяне на потребностите. Това се отнася и за предоставянето на конкретни мерки за подкрепа и документиране на релевантните фактори и бариери в тази област;
8. целенасоченост - осигуряване на адекватна подкрепа за човека с увреждане.

Чл. 2. (1) Индивидуалната оценка на потребностите се изготвя по образец      (Приложение №1) по ред, определен с Правилника за прилагане на Закона за хората с увреждания и съдържа три компонента.
1. Компонент I - включва информация за човека с увреждане във връзка с обстоятелства от социален, семеен, битов, здравен характер и други, свързани с неговите  затруднения и възможността за неговото социално приобщаване, посочена във формуляра за самооценка.
2. Компонент II - включва обективни констатации на служителя, водещ конкретния случай, относно наличните функционални затруднения и бариери на човека с увреждане при изпълнението на ежедневните и други дейности. Компонент II се формира на база на информацията в Компонент I и в Приложение № 2.
3. Компонент III - включва заключения, свързани с конкретни целенасочени подкрепящи мерки, в съответствие със заявените и установени индивидуални потребности на човека с увреждане. Заключенията могат да включват финансова подкрепа по реда на Закона за хората с увреждания; необходимост от ползването на социални услуги, при условия и по ред, определени със закон; необходимост от предоставяне на определен брой часове за лична помощ, при условия и по ред, определени със закон; или необходимост от предоставяне на друг вид подкрепа, като: финансиране на дейности за изграждане на достъпна жилищна среда и лична мобилност, насочване към ползване на услуги по заетостта, насочване към ползване на конкретен вид рехабилитационни услуги, насочване за личностно развитие в рамките на системата на образованието и други, при условия и по ред, определени със закон.
(2) Информацията в Компонент I и Компонент II се попълва от социалния работник, водещ конкретния случай.
      (3) Информацията в Компонент III се попълва специализирания отдел към дирекция „Социално подпомагане“.

      Чл. 3. (1) Изготвянето на индивидуалната оценка на потребностите по чл. 2 се осъществява на базата на Формуляр за попълване от служител, водещ случая  (Приложение № 2), съдържащ 10 части, както следва:
1.	Информация за човека с увреждане.
2.	Констатации на комисии и органи на медицинската експертиза.
3.	Информация за увреждането/ здравословното състояние на човека с увреждане.
4.	Информация за наличните проблеми с функционирането на човека с увреждане.
5.	Информация за отражението на ограниченията в живота на човека с увреждане.
6.	Участие в образователния процес или на пазара на труда. 
7.	Обкръжение на човека с увреждане и необходимост от социални услуги/ лична помощ.
8.	Целеви помощи.
9.	Предоставяне на месечна финансова подкрепа.
	10. Желания на човека с увреждане и допълнителна информация.
	(2) При изготвянето на индивидуалната оценка на потребностите се попълват всички части на Приложение № 2, при съобразяване със заявената и установена потребност на човека с увреждане, като се взема предвид неговата възраст и обичайните за нея състояния и умения. 
	(3) В случаите на заявена потребност за предоставянето на лична помощ и определяне на брой часове, задължително се попълва информацията по част 7 от Приложение № 2. 
	(4) В случаите на заявена потребност за/от човек с увреждане до 18-годишна възраст или до завършване на средно образование, но не повече от 20 годишна възраст, се попълват изрично посочените таблични секции от съответните части на Приложение №2. 
	(5) Формулярът за самооценка на човека с увреждане по чл. 21, ал. 3, т. 2 от Закона за хората с увреждания, се разработва в съответствие със структурата по ал. 1, т. 4-10.

Чл. 4. (1) Правото на финансова подкрепа за предоставянето на помощни средства, приспособления, съоръжения и медицински изделия за хората с увреждания, посочени в списъците по чл. 61, ал. 1 от Закона за хората с увреждания, се реализира при заявена потребност във формуляра за самооценка и на база на представен медицински документ, издаден от Националната експертна лекарска комисия (НЕЛК), Териториалните експертни лекарски комисии (ТЕЛК) или лекарските консултативни комисии (ЛКК), удостоверяващ необходимостта от помощни средства, приспособления, съоръжения и медицински изделия и техния вид, съобразно конкретните нужди на човека с увреждане.
(2) Финансовата подкрепа за предоставянето на помощни средства, приспособления, съоръжения и медицински изделия за хората с увреждания се определя с конкретно заключение в оценката и се реализира под формата на целева помощ, която се изплаща по ред и условия, определени с Правилника за прилагане на Закона за хората с увреждания.
(3) Финансовата подкрепа по ал. 1 не се предоставя за медицинските изделия, които се заплащат напълно или частично от Националната здравноосигурителна каса.

Чл. 5. (1) Правото на финансова подкрепа за покупка на лично моторно превозно средство се реализира при заявена потребност във формуляра за самооценка и при едновременно съобразяване на следните условия:
1. средномесечният доход на член от семейството за последните 12 месеца да е равен или по-нисък от линията на бедност;
2. определената степен на трайно намалена работоспособност или вид и степен на увреждане от ТЕЛК (НЕЛК) да е над 90 на сто;
3. човекът с увреждане е работещ или учащ;
4. човекът с увреждане е със затруднения в придвижването.
(2) Финансовата подкрепа по ал. 1 се определя с конкретно заключение в оценката и се реализира под формата на целева помощ, която се изплаща по ред и условия, определени с Правилника за прилагане на Закона за хората с увреждания.
(3) Правото на повторно ползване на целевата помощ по ал. 1 се реализира след изтичането на 5-годишен срок от предишното й получаване, при установена потребност в  заключението на новата изготвена индивидуална оценка.

Чл. 6. (1) Правото на финансова подкрепа за приспособяване на жилище се реализира при заявена потребност във формуляра за самооценка и при едновременно съобразяване на следните условия:
1. определената степен на трайно намалена работоспособност или вид и степен на увреждане на човека с увреждане е над 90 на сто или са деца с определена вид и степен на увреждане от ТЕЛК (НЕЛК);
2. човекът с увреждане се придвижва с инвалидна количка, и
3. средномесечният доход на член от семейството за последните 12 месеца е равен или по-нисък от линията на бедност.
(2) Финансовата подкрепа по ал. 1 се определя с конкретно заключение в оценката и се реализира под формата на целева помощ, която се изплаща по ред и условия, определени с Правилника за прилагане на Закона за хората с увреждания.
(3) Правото на повторно ползване на целевата помощ по ал. 2 се реализира след изтичането на 10-годишен срок от предишното й получаване, при установена потребност в  заключението на новата изготвена индивидуална оценка.

Чл. 7. (1) Правото на финансова подкрепа за балнеолечение и/или рехабилитационни услуги се реализира веднъж годишно при заявена потребност във формуляра за самооценка и при съобразяване на следните условия:
1. определената степен на трайно намалена работоспособност на човека с увреждане да е над 90 на сто от ТЕЛК (НЕЛК) или са деца с трайни увреждания или са военноинвалиди; 
2. наличие на медицинско предписание от лекар специалист за конкретни нужди от провеждане на балнеолечение и/или рехабилитационни услуги. 
(2) Финансовата подкрепа по ал. 1 се определя с конкретно заключение в оценката и се реализира под формата на целева помощ, която се изплаща по ред и условия, определени с Правилника за прилагане на Закона за хората с увреждания.
(3) Лицата по ал. 1 с определена потребност от чужда помощ имат право на целева помощ за покриване на разходите за един придружител, ако ползват такъв, и се отразява в заключението.

Чл. 8. (1) Правото на финансова подкрепа за наем на общинско жилище се реализира при заявена потребност във формуляра за самооценка и при съобразяване на следните условия:
1.	човекът с трайно увреждане е самотен или е самотен родител с дете с трайни увреждания и е страна по сключения договор за наем, или  
2.	човекът с трайно увреждане е поставен под пълно запрещение и страна по сключения договор за наем е неговият законен представител.
 (2) Финансовата подкрепа по ал. 1 се определя с конкретно заключение в оценката и се реализира под формата на целева помощ, която се изплаща по ред и условия, определени с Правилника за прилагане на Закона за хората с увреждания. В заключението се отразява, че жилищното настаняване е извършено при условия и по ред, определени в Закона за общинската собственост.

Чл. 9. (1) Правото на месечна финансова подкрепа и определянето на нейния размер, съгласно чл. 70 от Закона за хората с увреждания, се реализира при заявена потребност във формуляра за самооценка и при съобразяване на степента на трайно намалена работоспособност или вид и степен на увреждане на човека с увреждане, 
(2) Финансовата подкрепа по ал. 1 се определя с конкретно заключение в оценката и се реализира под формата на месечни плащания, в рамките на срока на действие на оценката. При определяне на размера на месечната финансова подкрепа по чл. 70, т. 4 и 5 от Закона за хората с увреждания се взема предвид вида на получаваната пенсия, съгласно Кодекса за социално осигуряване.
(3) Заключението по ал. 2 съдържа периода, за който следва да бъде отпусната финансовата подкрепа по ал. 1, както и нейния размер като процент от линията на бедност. 
(4) Месечната финансова подкрепа се изплаща по ред и условия, определени с Правилника за прилагане на Закона за хората с увреждания.

Чл. 10. (1) Правото на предоставяне на лична помощ се реализира при заявена потребност във формуляра за самооценка. Определянето на брой часове за предоставяне на лична помощ се основава на следните четири степени:
1. първа степен на умерена зависимост/затруднения – при нужда от помощ за реализиране на различни дейности в ежедневния живот от няколко пъти на месец или необходимост от ограничена подкрепа за персонална автономност;
2. втора степен на тежка зависимост/затруднения – при нужда от помощ за реализиране на различни дейности в ежедневния живот до два пъти на ден или необходимост от ограничена подкрепа за персонална автономност;
3. трета степен на много тежка зависимост/затруднения – при нужда от помощ за реализиране на различни дейности в ежедневния живот не повече от четири пъти на ден или необходимост от ограничена подкрепа за персонална автономност;
4. четвърта степен на тотална зависимост/затруднения – при нужда от помощ и постоянна подкрепа от друго лице за реализиране на различни дейности в ежедневния живот повече от четири пъти на ден, поради пълната загуба на физическа, умствена, интелектуална или сетивна автономност.
(2) Конкретният месечен брой часове за предоставяне на лична помощ се определя, съобразно част 7, таблична секция 7.3. (за човек с увреждане над 18-годишна възраст) или 7.3.А (за човек с увреждане до 18-годишна възраст или до завършване на средно образование, но не повече от 20-годишна възраст) от Приложение № 2. Изчисляването се извършва, както следва:
1. Полученият общ брой точки при изготвянето на индивидуалната оценка на потребностите се умножава по максималния брой часове за съответната степен на зависимост/ затруднения и се разделя на максималния брой точки за степента. 
2. В случаите когато полученият резултат по т. 1 не е цяло число, се извършва закръгляване на числото до десетичния знак: 
а) когато цифрата от последния разряд (считано от ляво надясно) е 0,1,2,3 или 4, цифрата на последния разряд остава непроменена; 
б) когато цифрата от последния разряд (считано от ляво надясно) е 5,6,7,8, или 9, цифрата на последния разряд се увеличава с едно.
(3) Заключението, въз основа на установена потребност от предоставяне на лична помощ, задължително съдържа уточнение за периода, за който личната помощ следва да бъде отпусната, както и конкретния брой часове лична помощ, определени по реда на ал. 1 и ал. 2. 
(4) Въз основа на заключението по ал. 3, се издава направление за предоставяне на личната помощ с определения брой часове и уточнен период. Направлението е със задължителен характер за отговорния орган и/ или организация.

Чл. 11. (1) Правото за предоставяне на лична помощ се реализира при заявена потребност във формуляра за самооценка и в случай че:
1. човекът с увреждане е с определена 90 и над 90 на сто вид и степен на увреждане или степен на трайно намалена работоспособност с право на чужда помощ или 
2. детето с право на чужда помощ е с определена 50 и над 50 на сто вид и степен на увреждане или степен на трайно намалена работоспособност, или 
3. детето без право на чужда помощ е с определена 90 и над 90 на сто вид и степен на увреждане или степен на трайно намалена работоспособност.
 (2) Максималният брой часове, който би могъл да се предостави за лична помощ на лицата по ал. 1, съгласно четирите степени по чл. 11, ал. 1 се определя, както следва:
 1. за първа степен на умерена зависимост/затруднения – до 15 часа месечно;
 2. за втора степен на тежка зависимост/затруднения – до 42 часа месечно;
 3. за трета степен на много тежка зависимост/затруднения – до 84 часа;
 4. за четвърта степен на тотална зависимост/затруднения – до 168 часа.
 (3) До 31 декември 2020 г. ползватели на лична помощ могат да бъдат само лицата по ал. 1, като максималният брой часове за лична помощ се определя, съгласно ал. 2.

Чл. 12. (1) Установяването на необходимостта от ползване на съответна социална услуга/ вид дейност се извършва при заявена потребност във формуляра за самооценка и въз основа на информацията за отражението на ограниченията в живота на човека с увреждане и за наличните проблеми с функционирането.
(2) Установената потребност по ал. 1 се отразява с конкретно заключение в оценката. Заключението задължително съдържа уточнението, че ползването на вида социална услуга се осъществява при условия и по ред, определени със закон. 
(3) Въз основа на заключението по ал. 2, се издава направление за установената необходимост от ползване на съответна социална услуга/ вид дейност, с което се насочва към отговорния орган или организация.

Чл. 13. (1) Установяването на потребността от предоставянето на друг вид подкрепа се извършва при наличие на заявена потребност във формуляра за самооценка, на базата на информацията от представените медицински документи или експертно решение на ТЕЛК (НЕЛК) и въз основа на информацията за отражението на ограниченията в живота на човека с увреждане и за наличните проблеми с функционирането.
 (2) Човекът с увреждане се оценява за необходимостта от следните видове подкрепа:
1. финансиране на дейности за изграждане на достъпна жилищна среда и лична мобилност;
2. насочване към ползване на услуги по заетостта;
3. насочване към конкретен вид рехабилитационни услуги; 
4. насочване към подкрепа от образование и професионално обучение;
5. други подкрепящи мерки, съобразно конкретния случай;
(3) Установената потребност по ал. 1 се отразява с конкретно заключение в оценката. Заключението задължително съдържа уточнението, че условията и реда, при които ще се предоставя съответната мярка по ал. 2 са определени със закон. 
(4) Въз основа на заключението по ал. 3, се издава направление за необходимостта от ползване на съответната подкрепяща мярка, с което с което се насочва към отговорния орган или организация. 

ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ

  § 1. Методиката се приема на основание чл. 22, ал. 3 от Закона за хората с увреждания и чл. 12, ал. 1 от Закона за личната помощ.

  § 2. Методиката влиза в сила от 1 април 2019 г.