ПРАВИЛНИК за прилагане на Закона за виното и спиртните напитки

Глава първа
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ

Чл. 1. (1) Този правилник урежда прилагането на Закона за виното и спиртните напитки, наричан по-нататък "закона".

(2) Изпълнителна агенция по лозата и виното (ИАЛВ) издава бюлетин, който съдържа информация за управлението и контрола на лозаро-винарския потенциал.

(3) Изпълнителният директор на ИАЛВ утвърждава образци на документи, посочени в правилника, и ги публикува в бюлетина по ал. 2.

Глава втора
ОРГАНИ ЗА УПРАВЛЕНИЕ

Чл. 2. (1) Изпълнителна агенция по лозата и виното осъществява управлението и контрола на лозаро-винарския потенциал по отношение на лозовите насаждения, засадени с винени сортове лози, гроздето, предназначено за производство на вино, производството, преработката и търговията на лозаро-винарски продукти и плодови вина.

(2) За издаване на сертификат за безопасност за лозаро-винарски продукти, предназначени за износ в трети държави по чл. 2, ал. 8 от закона, износителят подава в ИАЛВ заявление по образец, утвърден по реда на чл. 2, ал. 7 от закона, към което са приложени следните документи:
1. Списък на лозаро-винарските продукти, предназначени за износ с точно наименование, търговска марка, номер на производствената партида, количество и вид на опаковката, наименование и адрес на производителя и наименование и адрес на бутилиращото предприятие;
2. Копия от изпитвателни протоколи за извършен физико-химичен анализ от лабораториите по чл. 180, ал. 3 от закона по показатели, съгласно приложение № 1.
3. Копия от протоколи за одобрение, издадени от Регионална дегустационна комисия;
4. Декларация от производителя на продуктите за прилагането на разрешени енологични практики при производството им;
5. Декларация от управителя на бутилиращото предприятие, че след датата на изпитването им, посочена в протоколите по т. 2, не са извършвани допълнителни енологични практики; 
6. Документ за платена такса, съгласно тарифата по чл. 2, ал. 5 от закона.

(3) В срок до 3 (три) работни дни от подаване на заявлението по ал. 2, ИАЛВ извършва проверка на представените документи. При установяване на непълноти и/или нередности ИАЛВ писмено уведомява заявителя, който в срок до 10 работни дни от получаване на уведомлението представя изисканите документи или писмени обяснения. В случай, че заявителят не отстрани непълнотите и/или нередностите в определения срок, заявлението се оставя без разглеждане.

(4) В срок до 5 (пет) работни дни от извършване на проверката по ал. 3, съответно от отстраняване на непълнотите и/или нередностите, ИАЛВ извършва проверка на място на заявените лозаро-винарски продукти. Резултатите от проверката се отразяват в контролен лист в два екземпляра, подписан от длъжностните лица, извършили проверката и заявителя или негов упълномощен представител. 

(5) При установяване на несъответствия при извършване на проверката по ал. 4, същите се отразяват в контролния лист и на заявителя се предоставя срок от 10 работни дни за отстраняването им. В случай, че заявителят не отстрани непълнотите и/или нередностите в определения срок, заявлението се оставя без разглеждане.

(6) В срок до 3 (три) работни дни след извършване на проверката по ал. 4, съответно от отстраняване на непълнотите и/или нередностите по ал. 5, служителите на ИАЛВ, извършили проверката изготвят предложение до изпълнителния директор за издаване на Сертификата за безопасност.

(7) В срок до 3 (три) работни дни от получаване на предложението по ал. 6 изпълнителният директор на ИАЛВ издава сертификат за безопасност по образец, утвърден по реда на чл. 2, ал. 7 от закона.

(8) Сертификатът за безопасност съдържа информация за износителя, производителя и бутилиращото предприятие, точно описание и количество на лозаро-винарските продукти, както и наименование на третата държава, получател на продуктите.

(9) Администрирането на мерките за подпомагане на лозаро-винарския сектор се осъществява от ИАЛВ в съответствие с разпоредбите на Закона за прилагане на Общите организации на пазарите на земеделски продукти на Европейския съюз (ДВ, бр.96 от 28 Ноември 2006 г.) и подзаконовите нормативни актове по неговото прилагане. 

Глава трета
ОРГАНИЗАЦИИ НА ПРОИЗВОДИТЕЛИТЕ И МЕЖДУПРОФЕСИОНАЛНИ ОРГАНИЗАЦИИ

Раздел I
Условия и ред за признаване на Организации на производителите

Чл. 3.  Организациите на производителите, предвидени в чл. 3 от Закона за виното и спиртните напитки, отговарят на следните условия:
1. съставени са от гроздопроизводители и винопроизводители, вписани в лозарския регистър по чл. 27 от закона;
2. учредени са по инициатива на производителите по т. 1;
3. имат конкретна цел, която може да включва по-специално една или повече от следните цели:
а) планирана и приспособена към търсенето продукция по отношение на качеството и количеството;
б) концентриране на предлагането на пазара на продукти, произведени от членове на организацията;
в) намаляване на производствените разходи и стабилизиране на производствените цени.
д) насърчаване и предоставяне на техническа помощ за използването на природосъобразни практики за култивация и производствени техники;
е) насърчаване на инициативи за управлението на вторични продукти от производството на вино и за управление на отпадъците, по-специално с цел опазване на качеството на водата, почвите и природата и запазване или насърчаване на биологичното разнообразие;
ж) проучване на устойчивите производствени методи и развитието на пазарите,
з) принос за изпълнението на Националните програми за подпомагане на лозаро-винарския сектор;
4. прилагат устав, който изисква от членовете на организацията да:
а) прилагат приетите от организацията правила, свързани с отчитането на продукцията, производството, предлагането на пазара и опазването на околната среда;
б) предоставят информация, поискана за статистически цели по отношение на засадените площи и развитието на пазара.

Чл. 4 (1) Организациите на производителите по чл. 3 подават заявление за признаване до министъра на земеделието и храните чрез Изпълнителна агенция по лозата и виното по образец, утвърден по реда на чл. 2, ал. 7 от закона.

(2) В заявлението по ал. 1 се съдържат доказателства, че организацията на производителите:
1. отговаря на условията по чл. 3 от настоящия правилник;
2. има не по-малко от 7 членове, всеки от които годишно предлага на пазара или има в наличност продукция на стойност не по-малко от 30 000 лева;
3. няма в управителните си органи лица, които са осъдени с влязла в сила присъда за престъпление против собствеността или стопанството, освен ако са реабилитирани или са лишени от правото да упражняват търговска дейност или да заемат ръководна, отчетническа или материалноотговорна длъжност;
4.  ефективно дава възможност на своите членове да получават техническа помощ при използване на екологични практики на култивиране;
5. не извършва пряка производствена дейност;
6. води счетоводство за дейността си по реда на Закона за счетоводството.
7. няма господстващо положение на пазара по смисъла на чл. 20 от Закона за защита на конкуренцията.

(3) Към заявлението по ал. 1 се прилагат следните документи: 
1. устав;
2. вътрешни правила за дейността на организацията;
3. последен счетоводен отчет с всички приложения към него или начален счетоводен баланс;
4. списък на членовете на организацията, включително членовете, които не са гроздо- или винопроизводители;
5. свидетелства за съдимост на членовете на управителния орган на дружеството;
6. декларация за годишната стойност на предлаганата на пазара или в наличност продукция поименно от всеки един от членовете на организацията;
7. декларация, че организацията няма господстващо положение на пазара по смисъла на чл. 20 от Закона за защита на конкуренцията;
8. пълномощно с нотариално заверен подпис при подаване на заявлението от упълномощено лице.

Чл. 5. (1) Изпълнителна агенция по лозата и виното извършва документална проверка на заявлението по чл. 4, ал. 1 в едномесечен срок от подаването му.

(2) При установяване на непълноти и/или нередности в изискуемите по чл. 4, ал. 3 документи изпълнителният директор на ИАЛВ уведомява писмено заявителя, който в едномесечен срок от получаване на уведомителното писмо трябва да предостави изисканите документи и/или писмени обяснения. В случаите, когато заявителят не отстрани нередностите в указания срок, заявлението се оставя без разглеждане.

(3) В срок до 5 (пет) работни дни от извършване на проверката по ал. 1 или след отстраняване на нередностите по ал. 2, ИАЛВ изготвя становище до министъра на земеделието и храните за одобрение или отхвърляне на заявлението, към което се изготвя удостоверение за признаване на организации на производители по образец, утвърден по реда на чл. 2, ал. 7 от закона или мотивирана заповед за отказ, която подлежи на обжалване по реда на Административнопроцесуалния кодекс (АПК).

(4) Министърът на земеделието и храните в срок до 4 (четири) месеца от датата на подаването на заявлението по чл. 4, ал. 1 издава удостоверението или мотивираната заповед за отказ по ал.3.

Чл. 6. (1) Изпълнителна агенция по лозата и виното (ИАЛВ) извършва проверки по спазване на изискванията на чл. 2 и действия, свързани с разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти ("Общ регламент за ООП") (ОВ, L 299/1 от 16 ноември 2007 г.) (Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета).

(2) При неспазване на разпоредбите по ал. 1 вписването на организацията на производителите се заличава.

Чл. 7. (1) Министърът на земеделието и храните издава заповед за заличаване на вписването на организацията на производителите въз основа на:
1. писмена молба от управителния орган при прекратяване на юридическото лице, при обявяване в несъстоятелност на организацията или когато тя е призната въз основа на невярна информация или при признаването е извършено закононарушение, установени по съдебен ред;
2. становище от ИАЛВ за наличие на доказателства по чл. 4, ал. 2.

(2) Заповедта по ал. 1 подлежи на обжалване по реда на АПК.

Чл. 8. Ежегодно до 1 март ИАЛВ уведомява Европейската комисия за всяко решение за признаване и заличаване на организации на производители.

  Раздел IІ
Условия и ред за признаване на
 Междупрофесионални организации

Чл. 9. Организациите по чл. 3 се признават за междупрофесионални организации по смисъла на чл. 5, ал. 1 от закона в случаите, когато отговарят на следните условия:
1. съставени са от представители на производители, преработватели и търговци на лозаро-винарски продукти;
2. учредени са по инициатива на всички или на някои от представителите, посочени в т. 1;
3. осъществяват една или повече от следните мерки в един или няколко района на Европейския съюз, като вземат под внимание общественото здраве и интересите на потребителите:
а) повишаване на познанията и на прозрачността на производството и пазара;
б) подкрепа за подобряване на координацията между начините за предлагане на пазара на продуктите, по-специално чрез проучване и изследвания на пазара;
в) разработване на стандартни типове договори в съответствие с правилата на Европейския съюз;
г) по-добро използване на производствения потенциал;
д) предоставяне на информация и провеждане на проучванията, необходими за адаптиране на производството към пазарно ориентирани продукти и на вкусовете и очакванията на потребителите по отношение на качеството на продуктите и опазването на околната среда;
е) предоставяне на информация за специфични характеристики на виното със защитено наименование за произход или защитено географско указание;
ж) търсене на начини за ограничаване на използването на продукти за растителна защита и на други подобни материали, и гарантиране на качеството на продуктите и опазването на почвите и водите;
з) насърчаване на интегрираното производство или на други екологично чисти производствени методи;
и) насърчаване на умерената и отговорна консумация на вино и информиране за вредите, свързани с опасни модели на консумация;
й) провеждане на дейности за популяризиране на виното, особено в трети държави;
к) разработване на методи и инструменти за подобряване на качеството на продуктите на всички етапи от производството, винификацията и предлагане за пазара,
л) използване на потенциала на биологичното земеделие, опазване и насърчаване на този тип земеделие, както и наименованията за произход, етикетите за качество и географските указания;
4. подали са заявление за признаване, което съдържа доказателства, че организацията:
а) отговаря на изискванията по т. 1, т. 2 и т. 3;
б) извършва дейности в един или няколко района на територията на Европейския съюз;
в) представлява значителен дял от производството или търговията с лозаро-винарски продукти;
г) не участва в производството, преработката или предлагането на пазара на лозаро-винарски продукти;
д) няма в управителните си органи лица, които са осъдени с влязла в сила присъда за престъпление против собствеността или стопанството, освен ако са реабилитирани или са лишени от правото да упражняват търговска дейност или да заемат ръководна, отчетническа или материалноотговорна длъжност;
е) води счетоводство за дейността си по реда на Закона за счетоводството.

Чл. 10 (1) Организациите по чл. 9 подават заявление за признаване до министъра на земеделието и храните чрез Изпълнителна агенция по лозата и виното по образец, утвърден по реда на чл. 2, ал. 7 от закона.

(2) Към заявлението по ал. 1 се прилагат следните документи: 
1. устав;
2. вътрешни правила за дейността на организацията;
3. последен счетоводен отчет с всички приложения към него или начален счетоводен баланс;
4. списък на членовете на организацията;
5. свидетелства за съдимост на членовете на управителния орган на дружеството;
6. пълномощно с нотариално заверен подпис при подаване на заявлението от упълномощено лице.

Чл. 11. (1) Изпълнителна агенция по лозата и виното извършва документална проверка на заявлението по чл. 10, ал. 1 в едномесечен срок от подаването му.

(2) При установяване на непълноти и/или нередности в изискуемите по чл. 10, ал. 2 документи изпълнителният директор на ИАЛВ уведомява писмено заявителя, който в едномесечен срок от получаване на уведомителното писмо трябва да предостави изисканите документи и/или писмени обяснения. В случаите, когато заявителят не отстрани нередностите в указания срок, заявлението се оставя без разглеждане.

(3) В срок до 5 (пет) работни дни от извършване на проверката по ал. 1 или след отстраняване на нередностите по ал. 2, ИАЛВ изготвя становище до министъра на земеделието и храните за одобрение или отхвърляне на заявлението, към което се изготвя удостоверение за признаване на междупрофесионални организации по образец, утвърден по реда на чл. 2, ал. 7 от закона или мотивирана заповед за отказ, която подлежи на обжалване по реда на АПК.

(4) Министърът на земеделието и храните в срок до 4 (четири) месеца от датата на подаването на заявлението по чл. 9, ал. 1 издава удостоверението за признаване или мотивираната заповед за отказ по ал. 3.

Чл. 12. (1) Признатите междупрофесионални организации по реда на чл. 11 и организациите по чл. 5, ал. 1, т. 1 и 2 от закона могат да сключват споразумения, да вземат решения и да съгласуват практики, имащи за цел осъществяването на дейностите по чл. 9, т. 3 при условие, че:
1. са уведомили Европейската Комисия (ЕК) по реда на чл. 176а, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета;
2. в срок от два месеца след получаване на цялата необходима информация ЕК не е установила, че споразуменията, решенията или съгласуваните практики са несъвместими с правилата на Европейския съюз.
(2) Споразуменията, решенията и съгласуваните практики не могат да бъдат приведени в действие преди изтичането на срока, посочен в ал. 1, т. 2.
(3) За несъвместими с правилата на Европейския съюз при всички случаи са следните споразумения, решения и съгласувани практики: 
1. споразумения, решения и съгласувани практики, които могат да доведат до разделяне под каквато и да е форма на пазарите в рамките на Европейския съюз; 
2. споразумения, решения и съгласувани практики, които могат да засегнат стабилното 
3. споразумения, решения и съгласувани практики, които могат да предизвикат нарушения на конкуренцията и не са от съществено значение за постигане на целите на Общата селскостопанска политика, които се преследват с дейността на междупрофесионалните организации; 
4. споразумения, решения и съгласувани практики, които включват определяне на цени, без да се засягат извършваните от междупрофесионалните организации дейности по прилагане на конкретни правила на Европейския съюз; 
5. споразумения, решения и съгласувани практики, които могат да породят дискриминация или да предотвратят, ограничат или премахнат конкуренцията по отношение на значителен дял от съответните продукти.

Чл. 13. (1) Изпълнителна агенция по лозата и виното извършва проверките по спазване на изискванията на чл. 9, чл. 12 и действия, свързани с разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета.

(2) При неспазване на разпоредбите по ал. 1 вписването на междупрофесионалната организация се заличава.

Чл. 14. Министърът на земеделието и храните издава заповед за заличаване на вписването на междупрофесионалната организация въз основа на:
1. Писмена молба от управителния орган при прекратяване на юридическото лице, при обявяване в несъстоятелност на организацията или когато тя е призната въз основа на невярна информация или при признаването е извършено закононарушение, установени по съдебен ред;
2. Становище от Изпълнителна агенция по лозата и виното за наличие на доказателства по чл. 13, ал. 1.

Чл. 15. Изпълнителна агенция по лозата и виното уведомява Европейската комисия за всяко решение за признаване и заличаване на междупрофесионални организации ежегодно до 1 март или в срок до два месеца от издаване на удостоверението за признаване или мотивираната заповед за отказ по чл. 11, ал. 4 или от издаване на заповед за заличаване на вписването по чл. 14.

  Раздел IІІ
Форма, съдържание и ред за издаване и заверка на сертификати

Чл. 16. (1) Регионалните лозаро-винарски камари (РЛВК) издават сертификати за:
1. произход на грозде, предназначено за производство на вина със Защитено наименование на произход/Защитено Географско указание (ЗНП/ЗГУ), сортови вина без ЗНП/ЗГУ, вина без ЗНП/ЗГУ;
2. произход на вина със ЗНП/ЗГУ;
3. автентичност на гроздови, винени и джиброви ракии, и бренди.

(2) Образците на сертификатите по ал. 1, т. 1 и 2 се утвърждават по реда на чл. 2, ал. 7 от закона, след съгласуване с НЛВК и РЛВК.

Чл. 17. (1) Сертификатът по чл. 16, ал. 1, т. 1 съдържа информация за:
1. име, наименование на гроздопроизводителя
2. уникален идентификационен номер (УИН) по лозарски регистър;
3. данни за имота или имотите, за които се издава сертификата – код по Единния класификатор на административно-териториалните и териториалните единици (ЕКАТТЕ) на землището на населеното място, номер на имота или имотите, размер на площта, сортов състав, добив;
4. година на реколтата 
5. информация за купувача или получателя на виненото грозде:
а) име на физическо лице, наименование на юридическо лице;
б) статут – винопроизводител, търговец, семейна консумация;
в) превозвач, вид на превозното средство, регистрационен номер на превозното средство;
г) код на лозарската зона на произход на гроздето.

(2) Поредният номер на сертификата се състои от 18 (осемнадесет) цифри, като първите 11 цифри са идентификационния номер (ИН) на лозарското стопанство на гроздопроизводителя, от дванадесета до петнадесета – годината на реколтата, и от шестнадесета до осемнадесета – поредния номер на вписване в РЛВК.

(3) Данните в сертификата по ал. 1, т. 1, 2, 3 и 4 се попълват от РЛВК;

(4) Гроздопроизводителите попълват информацията по ал. 1, т. 5 при извършване на продажбата;

(5) Гроздопроизводителят е длъжен да предостави сертификата за заверка от Териториално звено (ТЗ) на ИАЛВ по местонахождение на лозарското стопанство в срок до 5 (пет) работни дни от издаването му.

(6) В срок до 5 (пет) работни дни от получаване на сертификата, ТЗ на ИАЛВ извършва проверка за съответствие с досието на гроздопроизводителя.

(7) При установяване на несъответствие в хода на проверката по ал. 6, сертификатът не се заверява. 

Чл. 18. (1) Сертификатът по чл. 16, ал. 1, т. 2 съдържа информация за:
1. наименование на винопроизводителя
2. уникален идентификационен номер (УИН) по лозарски регистър;
3. наименование на виното със ЗНП/ЗГУ; 
4. района на производство;
5. номера на протокола на дегустационната комисия, с който виното е одобрено като вино със ЗНП/ЗГУ, произведено в определен район;
6. количество на виното, номер на партидата, година на реколтата;
7. номера на сертификата за произход на виненото грозде, от което е произведено виното със ЗНП/ЗГУ; 
8. данни за мястото на извършване на енологичните практики;
9. извършени енологични практики.

(2) Винопроизводителят е длъжен да предостави сертификата за заверка от Териториално звено (ТЗ) на ИАЛВ по местонахождение на обекта за винопроизводство в срок до 5 (пет) работни дни от издаването му.

(3) В срок до 5 (пет) работни дни от получаване на сертификата, ТЗ на ИАЛВ извършва проверка за съответствие с производственото досие на винопроизводителя и на сертификатите за произход на гроздето.

(4) При установяване на несъответствие в хода на проверката по ал. 3, сертификатът не се заверява. 

Чл. 19. (1) Сертификатът по чл. 16, ал. 1, т. 3 съдържа информация за:
1. наименование, седалище, адрес на управление, код по ЕИК и номер на удостоверението за вписване в регистъра на производителите на етилов алкохол от земеделски произход, дестилати и спиртни напитки на производителя.
2. наименование на спиртната напитка.
3. номер на протокола за извършена органолептична оценка.
4. номер на протокола за физико-химичен анализ, издаден от лаборатории по чл. 180, ал. 2, т. 2 от закона.
5. количество на спиртната напитка, номер на партидата.
(2) Всеки регистриран производител на етилов алкохол от земеделски произход, дестилати и спиртни напитки преди предлагането на пазара на гроздова, винена и джиброва ракия или бренди подава заявление до съответната РЛВК за издаване на сертификат за автентичност.
(3) Сертификат по чл. 16, ал. 1, т. 3 се издава от РЛВК, в чийто териториален обхват е извършено производството в срок до 5 (пет) работни дни от подаването на заявлението по ал. 2.
Чл. 20. Образецът на сертификат по чл. 16, ал.1, т.3 се утвърждава от общото събрание на НЛВК. 
Чл. 21. Сертификат за автентичност на гроздова, винена и джиброва ракия или бренди се издава от РЛВК, в чийто териториален обхват е извършено производството.
Чл. 22. Сертификатът за автентичност съдържа информация за:
1. Наименование, седалище, адрес на управление, код по ЕИК и номер на удостоверението за вписване в регистъра на производителите на етилов алкохол от земеделски произход, дестилати и спиртни напитки на производителя.
2. Наименование на спиртната напитка.
3. Номер на протокола за извършена органолептична оценка.
4. Номер на протокола за физико-химичен анализ,издаден от акредитирана лаборатория.
5. Количество на спиртната напитка, номер на партидата.
Чл. 23. Всеки регистриран производител на етилов алкохол от земеделски произход, дестилати и спиртни напитки преди предлагането на пазара на гроздова, винена и джиброва ракия или бренди подава заявление до съответната РЛВК за издаване на сертификат за автентичност.
Чл. 24. РЛВК издава сертификата за автентичност в срок от 7 (седем) работни дни от подаване на заявление.

Глава четвърта
ПРОИЗВОДСТВЕН ПОТЕНЦИАЛ

Раздел I
Условия за класифициране на винени сортове лози за засаждане, презасаждане или присаждане за целите на винопроизводството

Чл. 25. (1) Всички класифицирани сортове лози трябва да принадлежат към вида Vitis vinifera или да произхождат от кръстоска на този вид или на други видове от рода Vitis.
(2) Селекционираните клонове на включените в класификацията сортове лози, които са с признати стопански качества, се включват в класификацията.
(3) Не се допуска включването в класификацията на сортовете: Noah, Othello, Isabel, Jacquez, Clinton, Herbemont.
Чл. 26. (1) Класифицирането на винените сортове лози се извършва въз основа на проявени технологични качества на сорта при определени почвено-климатични условия в лозарските райони и районите за качествени вина. 
(2) Винените сортове лози се класифицират по наименование и цвят на сорта грозде.
(3) Към наименованието на сорта се добавят и синонимните и/или омонимните наименования на сорта. Наименованията на сортовете и техните синонимни и омонимни наименования трябва да бъдат в съответствие с възприетите от Международната организация по виното (OIV), Международната организация за защита на новите сортове растения (UPOV) или Международната организация за растителни генетични ресурси (IVPGR).
Чл. 27. (1) Винените сортове лози и клоновете им, които са от внос, интродуцирани или новосъздадени сортове и клонове, местни сортове и сортове, застрашени от изчезване, съставляващи националния генофонд, се включват в класификацията на винените сортове лози при:
1. получена положителна оценка на произведеното вино от Централна дегустационна комисия (ЦДК) на една реколта;
2. сортът е новосъздаден или разпространен в лозарските райони на Европейския съюз. 

(2) Централна дегустационна комисия извършва оценка на вината от три реколти произведени от сортове лози внесени за засаждане, презасаждане и присаждане от други райони и държави извън Европейския съюз, като след направена оценка, доказани биологично-стопански качества (БСК) и технологични качества на сорта, за вписани в класификацията се считат и всички негови клонове.

(3) В класификацията на винените сортове лози се включват и сортовете лози, засадени до 2008 г. и все още намиращи се в плододаване.
Чл. 28. (1) Винените сортове лози се класифицират за отделните лозарски райони в две категории: разрешени и временно разрешени.
(2) Разрешените винени сортове лози са сортовете, които са адаптирани и проявяват своите доказани технологични качества в съответният район и от тях се произвеждат вина с добри качествени характеристики съгласно чл. 26. 
(3) Временно разрешените винени сортове лози са новосъздадените и внесените сортове лози, засадени в съответният лозарски район, култивирани до момента на получено от тях вино с добра оценка от ЦДК; 
(4) Окончателното включване на виненият сорт в класификацията за лозарски район в групата на разрешените сортове се извършва след оценка от ЦДК за полученото вино от кандидатстващия сорт, но не по-късно от една година от последната му оценка;
(5) Ако след изтичане на срока по ал. 4, виненият сорт не е включен в групата на разрешените сортове, той остава включен във временно разрешените;
(6) След доказаната пригодност и полученото вино с добри качествени показатели временно разрешеният сорт по предложение на ИАЛВ и със заповед на министъра на земеделието преминава в групата на разрешените винени сортове лози.
Чл. 29. Включването на винен сорт в класификацията за лозарски район или част от него в категорията на разрешени винени сортове лози се допуска, ако виненият сорт е бил включен в класификацията за друг лозарски район или част от него от него като временно разрешен, най-малко 5 години.
Чл. 30 (1) Промяна в категорията на винения сорт за даден лозарски район може да се извърши: 
1. чрез преминаване в категория разрешени винени сортове лози от групата на временно разрешени при условията на чл. 27 или чл. 28, ал.6;
2. чрез преминаване в по-ниска категория при условията на чл. 28, ал 5.

(2) Преминаване на винения сорт в по-ниска категория се допуска и когато засадената с винения сорт площ е значително намаляла, продължава да намалява и няма стопанско значение за района, в който е разрешен.

Чл. 31. (1) На основание чл. 30, ал. 1, т.2, и ал. 2, изпълнителният директор на ИАЛВ прави мотивирано предложение до министъра на земеделието и храните за изключване от класификацията на винените сортове лози с установена незадоволителна пригодност за отглеждане.

(2) Министърът на земеделието и храните със заповед изключва от класификацията предложения винен сорт лоза по ал.1.

(3) В случай на заличаване на винен сорт от класификацията изкореняването на засадените със сорта площи се извършва в срок до 15 винарски години, следващи годината на заличаване.

Чл. 32. (1) Всяко заинтересовано лице може да кандидатства пред ИАЛВ за включване или промяна на категорията на даден винен сорт.

(2) Заинтересованото лице подава в ИАЛВ заявление за включване или изключване от класификацията на винените сортове лози или за промяна в категорията на винените сортове лози, към което се прилагат следните документи:
1. описание на БСК и изискванията на сорта към природо-климатичните условия на отглеждане.
2. заключение и оценка от ЦДК на полученото вино от съответния сорт.
 
(3) Заявлението по ал. 2 се разглежда в срок до 10 (десет) работни дни от подаването му.

(4) По предложение на изпълнителния директор на ИАЛВ, министърът на земеделието и храните издава заповед за включването на дадения винен сорт в класификацията на винените сортове лози или мотивирана заповед за отказ, която подлежи на обжалване по реда на Административнопроцесуалния кодекс (АПК).

Чл. 33. (1) За експериментални цели, за научни изследвания, при извършване на селекционна работа и при производството на лозов посадъчен материал, предназначен за износ, се допуска засаждане, презасаждане и присаждане и на други сортове лози, невключени в класификацията.

(2) Всяко лице, което желае да извършва дейностите по ал.1, подава заявление в ИАЛВ.

Чл. 34. (1) В заявлението се посочват:
1. име/наименование на заявителя;
2. адрес/адрес на управление и седалище на заявителя;
3. място и срок за провеждане на експеримента или научните изследвания;
4. кратко описание, цел и очакван резултат от научните изследвания;
5. сорт или сортове винени лози, обект на експеримента или научните изследвания;
6. местонахождение и размер на площта на засаждане, презасаждане или присаждане;
7. наименование и адрес на научен институт или на селекционер, провеждащи експериманта;
8. сортове или друг изходен материал, обект на селекционна работа при спазване изискванията на Закона за посевния и посадъчния материал (ЗППМ);
9. количество на произведения материал и място на производство;
10. декларация, че произведеният в резултат на експеримента материал е предназначен за износ, осъществен по реда на ЗППМ

(2) В срок до 10 (десет) работни дни от подаване на заявлението по ал. 1 ИАЛВ извършва документална проверка на представените документи. 
 
(3) При установяване на непълноти и/или неточности ИАЛВ уведомява писмено заявителя, който в срок до 10 (десет) работни дни от получаване на уведомлението е длъжен да предостави изискуемите документи и/или писмени обяснения.

(4) В срок до 5 (пет) работни дни от извършване на проверката по ал. 2 или от отстраняване на непълнотите и/или неточностите по ал. 3, със заповед на изпълнителния директор на ИАЛВ се разрешава засаждането, презасаждането или присаждането на заявените сортове лози.

(5) При неотстраняване на непълнотите и/или неточностите по ал. 3 заявлението се оставя без разглеждане.

(6) Продуктите, произведени от добитото в резултат на експеримента по чл. 32, ал. 1 винено грозде, не могат да бъдат предлагани на пазара на Европейския съюз.

Чл. 35. Лозя, които са засадени с некласифицирани по реда на този правилник сортове, подлежат на изкореняване с изключение на лозята, предназначени за производство на вино за семейна консумация.

Раздел IІ
Условия и ред за прехвърляне на права на презасаждане

Чл. 36. (1) Гроздопроизводител, вписан в лозарския регистър по чл. 27 от закона, притежаващ акт за право на презасаждане, може да прехвърля изцяло или частично права по този акт.

(2) Права по ал. 1 могат да придобиват само гроздопроизводители, вписани в регистъра по чл. 27 от закона.

(3) Прехвърлянето на право на презасаждане се осъществява с договор с нотариална заверка на подписите, който задължително включва следните данни:
1. за притежателя на правата на презасаждане (праводател): име на физическо или наименование на юридическо лице, ЕГН/ЕИК, адрес, уникален идентификационен номер (УИН) по чл. 27, ал. 7 от закона, идентификационен номер на лозарското стопанство (ИН) по чл. 29, ал. 3 от закона;
2. за придобиващия права на презасаждане (правоприемник): име на физическо или наименование на юридическо лице, ЕГН/ЕИК, адрес, УИН по чл. 27, ал. 7 от закона, ИН по чл. 29, ал. 3 от закона;
3. декларация от праводателя, че към датата на сключване на договора, правата предмет на същия, не са използвани от праводателя и не са погасени, поради изтичане на срока за упражняване на правото, посочен в акта за право на презасаждане;
4. номер на акта, с който са предоставени правата за презасаждане на праводателя;
5. данни за имота или имотите с предоставено право на презасаждане, които са обект на прехвърлянето - ЕКАТТЕ на землището на населеното място, номер на имота или имотите, размер на площта и правно основание за ползване;

Чл. 37. (1) Правото на презасаждане може да се прехвърли изцяло или частично от лозарското стопанство, на което е предоставено, на друго лозарско стопанство на територията на страната, в следните случаи:
1. част от лозарското стопанство, притежаващо правата, се прехвърля на другото стопанство;
2. част от площите в стопанството, на което се прехвърлят правата на презасаждане, са предназначени за:
а) производство на вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание (ЗНП или ЗГУ);
б) отглеждане на лозов посадъчен материал;

(2) Условието по ал. 1, т. 1 е изпълнено при прехвърляне на лозарски имот, регистриран в лозарското стопанство на праводателя към това, в което ще преминат правата. Прехвърлянето на лозарски имот се доказва с документ за правно основание за ползване на имота и трябва да предшества или да се извършва едновременно с прехвърлянето на правата.

(3) Условието по ал. 1, т. 2, б. „а” е изпълнено, когато в стопанството на правоприемника има поне един имот, реколтата от който е предназначена за производство на вина със ЗНП или ЗГУ и се доказва с подадена декларация за реколта за съответния имот, която може да бъде с нулеви стойности при новосъздадени лозя, невстъпили в плододаване или при настъпили форсмажорни обстоятелства. 

(4) Условието по ал. 1, т. 2, б. „б” е изпълнено, когато в стопанството на правоприемника има площи, предназначени за отглеждане на лозов посадъчен материал. Наличието им се удостоверява с издаден акт за полска инспекция на лозово маточно насаждение от Изпълнителна агенция по сортоизпитване, апробация и семеконтрол (ИАСАС).

Чл. 38. (1) За прехвърляне на право на презасаждане по чл. 21 от закона правоприемникът по чл. 36, ал. 3, т. 2, подава в териториално звено на ИАЛВ (ТЗ на ИАЛВ) по местонахождение на лозарското стопанство заявление за издаване на акт за право на презасаждане с права от прехвърляне, към което се прилагат следните документи:
1. договора по чл. 36, ал. 3;
2. оригиналите на акта за право на презасаждане, с който са предоставени правата;
3. документите по чл. 37, ал. 2, 3 или 4 съобразно специфичните случаи за същите.

(2) В срок до 5 (пет) работни дни от подаване на заявлението по ал. 1, ТЗ на ИАЛВ извършва документална проверка.

(3) При установяване на непълноти и/или нередности в заявлението по ал.1 писмено се уведомява заявителя, който в срок до 10 (десет) работни дни от получаване на уведомлението предоставя изисканите документи или писмени обяснения. 

(4) В случаите когато заявителят не отстрани непълнотите и/или нередностите или не представи писмени обяснения в срока по ал. 3, заявлението се оставя без разглеждане. 

(5) В срок до 5 (пет) работни дни след извършване на проверката по ал. 2 или от отстраняване на непълнотите и/или нередностите по ал. 3, заявлението се изпраща в ИАЛВ за изготвяне на становище и заповед за отмяна на акта за презасаждане.

(6) В срок до 10 (десет) работни дни от получаване на заявлението изпълнителният директор на ИАЛВ издава заповед за отмяна на акта за право на презасаждане, по който са правата, обект на прехвърлянето, която подлежи на обжалване по реда на АПК пред министъра на земеделието и храните.

(7) За издаването на заповедта по ал. 6 праводателят се уведомява писмено.

Чл. 39. (1) В срок до 10 (десет) работни дни от изтичане на срока за обжалване на заповедта, изпълнителният директор на ИАЛВ издава на правоприемника акт за право на презасаждане с права от прехвърляне за описаните в договора по чл. 36, ал. 3 права.

(2) В случай, че е извършено частично прехвърляне на права на презасаждане, на праводателя се издава акт за право на презасаждане с остатъка от правото.

(3) При издаване на актовете по ал. 1 и ал. 2 се запазва срока за упражняване на правото на презасаждане по отменения акт.

(4) Презасаждането с издадени по ал. 1 и 2 актове се извършва по реда на чл. 20 от закона. 
Чл. 40. Прехвърлянето на права на презасаждане между лозарски стопанства задължително се вписва в досиетата на гроздопроизводителите в лозарския регистър по чл. 27 от закона.
Раздел IІІ
Условия и ред за прехвърляне или преотстъпване на права на засаждане от Националния резерв от права на засаждане на винени лозя

Чл. 41. (1) Производителите могат да преотстъпват неизползвани права на презасаждане или засаждане от Националния резерв чрез депозиране на отказ от предоставеното право пред ИАЛВ.
(2) Посочените в ал. 1 права се прехвърлят в Националния резерв от права на засаждане на винени лозя и могат да бъдат предоставяни от ИАЛВ по реда чл. 25 от закона.
Чл. 42. (1) Когато предоставените права на засаждане от Националнен резерв не могат да бъдат използвани по причини, касаещи имотите, за които са предоставени, или при форсмажорни обстоятелства, е допустимо:
1. прехвърлянето им на гроздопроизводител, който е придобил правото на ползване върху имотите, за които са предоставени;
2. преотстъпването им по реда на чл. 41, ал. 1.
(2) Прехвърлянето на право на засаждане в случаите по ал. 1, т. 1 се осъществява с договор с нотариална заверка на подписите, който задължително включва следните данни:
1. за притежателя на правата на засаждане (праводател): име на физическо или наименование на юридическо лице, ЕГН/ЕИК, адрес, уникален идентификационен номер (УИН) по чл. 27, ал. 7 от закона, идентификационен номер на лозарското стопанство (ИН) по чл. 29, ал. 3 от закона;
2. за придобиващия права на засаждане (правоприемник): име на физическо или наименование на юридическо лице, ЕГН/ЕИК, адрес, УИН по чл. 27, ал. 7 от закона, ИН по чл. 29, ал. 3 от закона;
3. декларация от праводателя, че към датата на сключване на договора, правата предмет на същия, не са използвани от праводателя и не са погасени, поради изтичане на срока за упражняване на правото, посочен в акта за право на засаждане;
4. номер на акта, с който са предоставени правата за засаждане на праводателя;
5. данни за имота или имотите за които е предоставено правото на засаждане, обект на прехвърлянето - ЕКАТТЕ на землището на населеното място, номер на имота или имотите, размер на площта и правно основание за ползване.

Чл. 43. (1) За прехвърляне на право на засаждане по чл. 42, ал. 1 правоприемникът подава в ТЗ на ИАЛВ по местонахождение на лозарското стопанство заявление за издаване на акт за право на засаждане с права от прехвърляне, към което се прилагат следните документи:
1. договора по чл. 42, ал. 2;
2. оригиналите на акта за право на засаждане, с който са предоставени правата.

(2) В срок до 5 (пет) работни дни от подаване на заявлението по ал. 1, ТЗ на ИАЛВ извършва документална проверка.

(3) При установяване на непълноти и/или нередности в заявлението по ал.1 писмено се уведомява заявителя, който в срок до 10 (десет) работни дни от получаване на уведомлението предоставя изисканите документи или писмени обяснения. 

(3) В случаите когато заявителят не отстрани непълнотите и/или нередностите или не представи писмени обяснения в срока по ал. 3, заявлението се оставя без разглеждане. 

(4) В срок до 5 (пет) работни дни след извършване на проверката по ал. 2 или от отстраняване на непълнотите и/или нередностите по ал. 3, заявлението се изпраща в ИАЛВ за изготвяне на становище и заповед за отмяна на акта за право на засаждане.

(5) В срок до 10 (десет) работни дни от получаване на заявлението изпълнителният директор на ИАЛВ издава заповед за отмяна на акта за право на засаждане, по който са правата, обект на прехвърлянето, която подлежи на обжалване по реда на АПК пред министъра на земеделието и храните.

(6) За издаването на заповедта по ал. 5 праводателят се уведомява писмено..

Чл. 44. (1) В срок до 10 (десет) работни дни от изтичане на срока за обжалване на заповедта, изпълнителният директор на ИАЛВ издава на правоприемника акт за право на засаждане с права от прехвърляне за описаните в договора по чл. 42, ал. 2 права.

(2) При издаване на акта по ал. 1 се запазва срока за упражняване на правото на презасаждане по отменения акт.

(3) Засаждането с права от Националния резерв от права на засаждане на винени лозя се извършва по реда на чл. 26 от закона. 
Раздел IV
Съдържание на досиетата на гроздопроизводителите и производствените досиета на винопроизводителите

Чл. 45.  (1) Досиетата на гроздопроизводителите съдържат следните данни:
1. уникален идентификационен номер (УИН) по чл.27, ал.7 от закона на гроздопроизводителя;
2.  уникален регистрационен номер (УРН) в Интегрираната система за администриране и контрол (ИСАК) по чл. 28 от закона;
3. лични данни:
а) за физически лица – трите имена, ЕГН, адрес по местоживеене, телефон и адрес на електронна поща, когато са налични;
б) за юридически лица – име на юридическото лице, ЕИК, адрес на седалището на фирмата, телефон и адрес на електронна поща;
3. лозарско стопанство;
4. права на засаждане/презасаждане;
5. промени в структурата на лозарско стопанство по чл. 32, ал. 1 от закона;
6. заверени от ИАЛВ:
а) придружителни документи за превоз на винено грозде по реда на чл. 116, ал. 3 от закона;
б) сертификати за произход на винено грозде по чл. 10, ал. 2 от закона;
7. декларации за реколта от грозде съгласно чл. 42 от закона.

(2) В данните по ал. 1, т. 3 се посочват идентификационен номер (ИН) на лозарско стопанство по чл. 29, ал. 3 от закона, дата на регистриране на лозарското стопанство, идентификаторите на лозарските парцели, включени в лозарското стопанство, ефективната лозарска площ, която производителят ползва в лозарския парцел, разпределена по следните характеристики:
1. винени сортове лози, класифицирани съгласно чл. 15 от закона;
2. година на засаждане;
3. междуредово и вътрередово разстояние;
4.формировка на насаждението;
5.наличие на капково напояване;
6. форма на стопанисване;
7. за производство на вина със ЗНП;
8. за производство на вина със ЗГУ;
9. за производство на сортови вина без ЗНП/ЗГУ;
10. за производство на вина без ЗНП/ЗГУ;
11. за производство на други вина
12. предназначена за производството на калеми за вегетативно размножаване на лози;
13. предназначена за производство на подложки за присаждане на лози;
14. изоставена засадена площ;
15.основание за засаждане – вид, номер и дата на акта за засаждане;
16. площи, засадени без право на засаждане след 1 януари 2007 година съгласно чл. 14, ал, 2 от закона;
17. площ, която е била обект на преструктуриране и конверсия – номер и дата на издаден утвърден Индивидуален план за преструктурине и конверсия, номер и дата на единно заявление за подпомагане в ДФ „Земеделие“ – Разплащателна агенция;
18. площ, която е била обект на събиране на реколтата на зелено.
19. номерата на имотите, стопанисвани от гроздопроизводителя.
(3) Данните по ал. 1, т. 4 съдържат информация за:
1. право на ново засаждане:
а) номер и дата на акта за право на ново засаждане;
б) цел, за която се предоставя правото на ново засаждане съгласно чл. 16, ал. 1 от закона;
в) срок за упражняване на правото;
г) данни за имота или имотите, за които се предоставя правото на ново засаждане - код по Единния класификатор на административно-териториалните и териториалните единици (ЕКАТТЕ) на землището на населеното място, номер на имота или имотите, размер на площта, сортов състав и правно основание за ползване
д) периода на експеримента или на производство на лозов посадъчен материал;
е) използвани и оставащи права на ново засаждане.
2. право на презасаждане: 
а) номер и дата на акта за право на презасаждане;
б) данни за имота или имотите, от които възниква правото на презасаждане - ЕКАТТЕ на землището на населеното място, номер на имота или имотите, размер на площта, сортов състав и правно основание за ползване ;
в) срок за упражняване правото на презасаждане;
г)  използвани и оставащи права на презасаждане.
3. права на засаждане от Националния резерв от права на засаждане на винени сортове лози:
а) номер и дата на акт за право на засаждане с права от националния резерв;
б) цел за която се предоставя правото – (за производство на вино със: ЗНП, ЗГУ, сортови вина без ЗНП/ЗГУ, без ЗНП/ЗГУ или други вина);
в) данни за имота или имотите, за които се предоставя правото - ЕКАТТЕ на землището на населеното място, номер на имота или имотите, размер на площта, сортов състав и правно основание за ползване;
г) срок за упражняване на правото.
д) използвани и оставащи права на ново засаждане
4. прехвърлени или преотстъпени права на презасаждане и права от национален резерв от/на друго стопанство:
а)номер и дата на акта за презасаждане или с право на засаждане от НР от който ще се прехвърлят правата;
б) име на производител и номер на стопанството на праводателя и приемника;
в) размер на площта на правото, което се прехвърля;
г) номер и дата на новоиздаденият акт за право на презасаждане или право на засаждане от НР.

Чл. 46. Производственото досие на винопроизводителите съдържа:
1. идентификация за винопроизводителя:
а) наименование на юридическото лице, седалище и адрес на управление, единен идентификационен код (ЕИК), трите имена и единен граждански номер (ЕГН) на лицето (лицата), представляващо производителя;
б) уникален идентификационен номер (УИН) на винопроизводителя.
2. данни за обекта/обектите за производство:
а) точно местонахождение и GPS координати;
б) данни за категориите лозаро-винарски продукти, съгласно приложение № 1 от закона, които ще се произвеждат в обекта/обектите, включително и плодовите вина;
в) вид на извършвания технологичен процес (ферментация, съхранение, стареене, стабилизиране и бутилиране);
г) производствен и съдов капацитет;
д) трите имена и ЕГН на лицата по чл. 48 от закона.
3. декларациите за производството по чл. 43 от закона;
4. декларациите за стоковите запаси по чл. 45 от закона;
5. заверени от ИАЛВ придружителни документи по реда на чл. 116, ал. 3 от закона;
6. тримесечни справки за издадените придружителни документи за превоз на вино и лозаро-винарски продукти, различни от посочените в т. 5.
Глава пета
ЛОЗАРО-ВИНАРСКИ ПРОДУКТИ И КАТЕГОРИИ ВИНА

Раздел I
Условия за производство на вина със ЗНП или ЗГУ

Чл. 47. (1) Наименования за произход, географски указания и традиционни наименования могат да се използват за означаване на следните категории лозаро-винарски продукти: вино, ликьорно вино, пенливо вино, качествено пенливо вино, качествено ароматизирано пенливо вино, искрящо вино, искрящо газирано вино, частично ферментирала гроздова мъст, вино от стафидирано грозде и вино от презряло грозде.
(2) Наименованията за произход и географските указания могат да се ползват с правна закрила в рамките на Европейския съюз при изпълнение на изискванията на чл. 118б до чл. 118у от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета.
(3) Наименованията за произход и географските указания са утвърдени с акт за утвърждаване от Министъра на земеделието и храните и са вписани в Регистър на защитените наименования за произход и защитените географски указания в съответствие с член 118н от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета, който е публичен и се завежда и поддържа от Европейската комисия в електронната база данни „E-Bacchus“ въз основа на решенията, даващи правна закрила на въпросните наименования.
(4) Традиционните наименования могат да се ползват с правна закрила в рамките на Европейския съюз и се регистрират в електронната база данни „E-Bacchus“.
(5) За целите на чл. 85 от закона указването върху етикета на традиционно наименование се използва за да обозначи, че продуктът има защитено наименование на произход или защитено географско указание.
(6) Традиционните наименования, посочени в чл. 99, т. 4 от закона обозначават начина на производство или стареене, или качеството, цвета, типа местност, или конкретно историческо събитие на вина със ЗНП или ЗГУ и условията за употребата им са посочени в Глава пета, Раздел IІІ от настоящия правилник.
Чл. 48. (1) Вина със ЗНП са вина, които са произведени съгласно изискванията на чл. 37 от закона;
(2) Традиционните наименования „гарантирано наименование за произход (ГНП)”, „гарантирано и контролирано наименование за произход (ГКНП)” и „благородно сладко вино (БСВ)”, могат да се посочват при етикетирането и представянето на вината със ЗНП в съответствие с разпоредбите на чл. 85 от закона.
(3) Вина със ЗНП могат да се означават с традиционното наименование ГНП, при условие че:
1. са произведени съгласно изискванията на чл. 37 от закона;
2. са произведени от разрешени сортове лози, определени за съответния район съгласно списъка на класифицираните винени сортове лози по чл. 15, ал. 2 от Закона;
3. при отглеждането на лозята се извършват определени агротехнически мероприятия;
4. са произведени по определени методи за технология на производство на вино;
5. притежават определено действително алкохолно съдържание;
6. са произведени от грозде, чийто добив от хектар не надвишава определено количество;
7. притежават типичност и характерност, определена от резултатите от физико-химично изпитване и органолептична оценка;
8. са произведени при определен рандеман - количество получено вино от определено количество грозде.

(4) Изискванията по ал. 3, т. 3, 4, 5, 6, 7 и 8 за всяко вино с ГНП са вписани в спецификацията на виното.
(6) Вина със ЗНП могат да се означават с традиционното наименование ГКНП при условие, че отговарят на изискванията по ал. 3, определени в акта за утвърждаването им и притежават установена известност.
(7) Вина със ЗНП могат да се означават с традиционното наименование ”благородно сладко вино“ при условие, че:
1. най-малко 85 на сто от гроздето, от което е произведено виното е добре узряло, завехнало грозде или нападнато от благородната плесен Botrytis Cinerea;
2. са произведени от разрешени сортове лози, с естествено захарно съдържание на гроздовата мъст - минимум 212 грама на литър.
3. Естественото алкохолно съдържание на благородно сладките вина не може да бъде по-малко от 12 об. %.

(8) Условията и изискванията за производството на всяко „благородно сладко вино“ се определят в акта за утвърждаването му.

Чл. 49. (1) Вина със ЗГУ са вина, които са произведени съгласно изискванията на чл. 38 от закона и са утвърдени с акт за утвърждаване от Министъра на земеделието и храните.

(2) При производството на вина със ЗГУ до 15 % от гроздето може да е произведено извън определения географски район, но е с произход Република България.

(3) Традиционно наименование, което може да се посочи при етикетирането и представянето на вино със ЗГУ вместо означението „защитено географско указание“, съгласно чл. 85 от закона е ”регионално вино”.

(4) Изискванията за производство на всяко вино със ЗГУ се определят в акта за утвърждаването му.

Чл. 50. (1) Бутилирането на вина със ЗНП/ЗГУ може да се извършва в определен географски район или в друг географски район, различен от района, носещ наименованието за произход/географското указание.

(2)  Вината със ЗНП или ЗГУ се произвеждат в съответствие с добрите производствени практики съгласно приложение № 2.

Раздел IІ
Ред за утвърждаване и предоставяне на правна закрила на вината със ЗНП и ЗГУ

Чл. 51. (1)  Заявлението за правна закрила се състои от документите, които се изискват съгласно членове 118в и 118г от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета.
(2) Заявлението за правна закрила на традиционните наименования по чл. 46 се подава до ЕК от ИАЛВ 

Чл. 52. (1) Заявленията за предоставяне на правна закрила на вино със ЗНП/ЗГУ преминават предварителна национална процедура.
(2) Заявление за провеждане на предварителна национална процедура за утвърждаване на вино със ЗНП и ЗГУ, може да се подаде от група производители или по изключение от един производител, само за произвежданите от тях вина.
(3) Отделен производител може да бъде заявител, ако се докаже, че въпросното лице е единственият производител в определения район и когато съответният определен географски район е заобиколен от райони с наименования за произход или географски указания, този съответен район притежава характеристики, които съществено се различават от характеристиките на околните определени райони или характеристиките на виното се различават от характеристиките на вината, получавани в околните определени райони.

Чл. 53. (1) Заявлението по чл. 52, ал. 2 се подава в ИАЛВ, чрез организация по чл. 5, ал. 1, т. 1 или т. 2 от закона.
(2) Заявлението по ал. 1 включва техническо досие, което съдържа:
1. наименованието, за което се иска закрила; 
2. име и адрес на заявителя; 
3. спецификация на виното;
4. единен документ, съдържащ обобщение на спецификацията на продукта.

(3) Спецификацията на виното по ал. 2, т. 3 включва:
1. наименованието, за което се иска закрила;
2. описание на виното:
а) аналитични характеристики;
б) органолептични характеристики – бистрота, цвят, аромат и вкус;
3.описание и характеристика на утвърдената традиционна или новоразработена технология, по която се произвежда виното в района - бране, сортиране и подбор на гроздето, начин на транспортиране, преработка, метод на ферментация, вид и обем на съдовете, в които ферментира и се съхранява виното, начин на съхраняване и метод за обработката му и специфичните енологични практики, използвани за производството на виното, както и съответните ограничения върху производството на виното;
4. описание и очертаване на границите на района, като за целта се прилагат картни материали в подходящ мащаб, на които ясно да са очертани границите.
5. максимален добив от хектар допустим за производството на виното;
6. посочване на винения сорт или сортове от които се произвеждат виното;
7. данни за географската връзка, доказващи, че качество и характеристиките на виното или вината се дължат основно или изключително на специфична географска среда с присъщите природни и човешки фактори – за вината със ЗНП или притежава специфично качество, известност или други характеристики, които може да се отдадат на този географски произход – за вината със ЗГУ:
а) данни за климатичните условия: температура, валежи, слънчево греене и др., за период не по-малък от 10 години за вината със ЗГУ и традиционно наименование ГНП и 20 години за вината с традиционно наименование ГКНП;
б) скица на почвите на района, микрорайона и/или масива с означаване на почвите в мащаб 1:5000, издадена от компетентен орган;
в) характеристика на почвата, релефа, изложението и надморската височина, особеностите на терена и др;
г) описание и характеристика на прилаганите агротехнически мероприятия - формировка, гъстота на засаждане, резитба, обработка на почвата, торене, борба с болестите и неприятелите;
д) сведение за количеството и качеството на гроздовите реколти от района - за 5 години за вината със ЗГУ и традиционно наименование ГНП, и 8 години за вината с традиционно наименование ГКНП; 
е) максимален добив грозде от хектар и средно от една лоза;
ж) технологична характеристика на гроздето - потенциално алкохолно съдържание, киселинност, багрилни вещества, механичен състав и др.;
з) доказателства за известността и репутацията на виното, традиции при производството му и търсене на пазара;
и) данни за качеството или характеристиките на виното, които могат да се отдадат основно или изключително на географската среда;
к) описание на причинната взаимовръзка между данните за географския район и качествата и характеристиките на виното;
8. приложимите изисквания, установени в общностни или национални разпоредби или когато това е предвидено от държавите членки, от организация, която управлява защитеното наименование за произход или защитеното географско указание, като се отчита обстоятелството, че тези изисквания следва да бъдат обективни, недискриминационни и съвместими със законодателството на ЕС;
9. наименованието и адреса на органите или структурите, които проверяват спазването на разпоредбите за спецификация на продукта, заедно с описание на техните задачи.

(4) Образецът на заявлението се утвърждава по реда на чл. 2, ал. 7 от закона.

Чл. 54. (1) Заявлението по чл. 52, ал. 2 и документацията за правна закрила и утвърждаване на вино със ЗНП и ЗГУ се разглеждат от комисия, определена със заповед на министъра на земеделието и храните.

(2) Комисията по ал. 1 извършва своята дейност по правила за работа, утвърдени от министъра на земеделието и храните.

(3) В състава на комисията по ал. 1 се включват по един представител на всяка от организациите по чл. 5, ал. 1, т. 1 и 2 от закона и трима представители на Изпълнителната агенция по лозата и виното. В състава на комисията могат да се включват и представители на други организации и специалисти със съвещателен глас.

(4) Заседанията на комисията по ал. 1 се считат за редовни, ако присъстват най-малко 2/3 от членовете й.

(5) Решения на комисията се вземат с обикновено мнозинство от присъстващите на заседанието членове.

(6) На първото си заседание комисията по ал. 1 приема правила за работа, които се утвърждават от министъра на земеделието и храните.

Чл. 55. (1) Заявлението за правна закрила и спецификацията на виното се публикуват най-малко на интернет страницата на ИАЛВ.

(2) Всяко заинтересовано физическо или юридическо лице, пребиваващо или установено на територията на Република България, може да възрази срещу предложената закрила чрез надлежно обосновано изложение в срок до 90 дни от датата на публикуване на заявлението.

Чл. 56. (1) Изпълнителна агенция по лозата и виното извършва документална проверка на заявлението по чл. 52, ал. 2.

(2) При установени непълноти и/или несъответствия в представените документи, ИАЛВ уведомява заявителя, който в срок до 30 (тридесет) работни дни от получаване на уведомителното писмо представя изисканите документи и/или писмени пояснения.

(3) При неотстраняване на непълнотите и/или несъответствията в срока по ал. 2, заявлението се оставя без разглеждане.

Чл. 57. (1) След извършване на документалната проверка по чл. 56, ал. 1 или след отстраняване на непълнотите и/или несъответствията по ал. 2, ИАЛВ уведомява писмено предлагащата организация по чл. 53, ал. 1, която в срок до 10 (десет) работни дни предоставя по 3 проби от вино, произведено от 2 последователни реколти за вино със ЗГУ и от 3 последователни реколти за вино със ЗНП, разпределени както следва за:
1. Регионална дегустационна комисия (РДК);
2. физико-химичен анализ в лаборатории по чл. 180, ал. 3 от закона;
3. контролна проба.

(2) Проби от виното се вземат от представители на предлагащата организация по чл. 53, ал. 1 в присъствието на производителя или на негов представител и представител на ТЗ на ИАЛВ.

(3) Пробите по ал. 1, т. 3 се съхраняват в ИАЛВ в срок до 24 месеца от постъпването им.

Чл. 58. (1) Регионалната дегустационна комисия в срок до 30 (тридесет) дни от вземане на пробите по чл. 57, ал. 1 извършва органолептична оценка на виното и изготвя заключение относно състава и характера му.

(2) Регионалната дегустационна комисия уведомява производителите, представили проби за оценка и ИАЛВ в срок до 5 (пет) работни дни от датата на изготвянето на заключението по ал. 1.

(3) В случай, че в заключението на РДК е вписано, че виното не отговаря по състав и характер на вино със ЗНП или ЗГУ, изпълнителният директор на ИАЛВ издава заповед за отхвърляне на заявлението.

(4) Заповедта по ал. 3 може да се обжалва пред министъра на земеделието и храните по реда на АПК.

(5) Заключението на РДК представлява неразделна част от документацията по утвърждаването на вино със ЗНП/ЗГУ.

Чл. 59. (1) В случай, че са спазени изискванията за утвърждаване на вино със ЗНП или ЗГУ, в срок до 10 (десет) работни дни от получаване на заключението по чл. 58, ал. 1, се провежда заседание на комисията по чл. 53, ал. 1, която изготвя мотивирано становище до министъра на земеделието и храните за утвърждаване на вино със ЗНП или ЗГУ.

(2) В едномесечен срок от получаване на становището по ал. 1 министърът на земеделието и храните издава акт за утвърждаване на вино със ЗНП или ЗГУ.

Чл. 60. Актът за утвърждаване се обнародва в "Държавен вестник".

Чл. 61. Спецификацията на виното по чл. 53, ал. 2, т. 3 и единния документ по член 53, ал. 2, т. 4 се публикуват на интернет страниците на ИАЛВ и на всички организации, представени в комисията по чл. 54, ал. 3.
 
Чл. 62. (1) Актът за утвърждаване се вписва в база данни на вината със ЗНП и ЗГУ, която се подържа от ИАЛВ.

(2) За всяко вино със ЗНП и ЗГУ се определя индивидуален номер по реда на неговото вписване.

Чл. 63. Изпълнителна агенция по лозата и виното изпраща на Европейската Комисия (ЕК) заявка за предоставяне на правна закрила по реда на чл. 70а от Регламент (ЕО) № 607/2009 на Комисията от 14  юли 2009  година за определяне на някои подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 479/2008 на Съвета по отношение на защитените наименования за произход и защитените географски указания, традиционните наименования, етикетирането и представянето на определени лозаро-винарски продукти (ОВ, L 193/60 от 24 юли 2009 г.) (Регламент (ЕО) № 607/2009), която съдържа следната информация:
1. име и адрес на заявителя;
2. единния документ по член 53, ал. 2, т. 4;
3. декларация от ИАЛВ, че заявката, подадена от заявителя, отговаря на необходимите условия; 
4. данни за публикацията по чл. 61.

Чл. 64. (1) Промени в акта за утвърждаване и в спецификацията на вино със ЗНП и ЗГУ могат да се заявяват от организация по чл. 5, ал. 1, т. 1 или т. 2 от закона.

(2) Когато изменението не е свързано с изменение на съществените характеристики на виното, не изменя връзката, не засяга определения географски район и не води до допълнителни ограничения относно предлагането на виното на пазара, ИАЛВ публикува изменената спецификация на виното по реда на чл. 61 и уведомява ЕК за одобрените изменения с основанията към тях.

(3) Когато изменението предполага изменения на спецификацията на виното се прилага процедурата по чл. 53.

Чл. 65. Контролът върху производството и спазването на спецификациите на вина със ЗНП и ЗГУ, се осъществява от ИАЛВ.

Чл. 66. (1) Вината със ЗНП или ЗГУ се предлагат на пазара със сертификат за произход по чл. 10, ал. 1, т. 1 от закона.

(2) За издаването на сертификата по ал. 1 производителите извършват физико-химичен анализ в лабораториите по чл. 180, ал. 3 от закона и органолептична оценка в Регионална дегустационна комисия по район за производство.

Чл. 67. (1) Изпълнителна агенция по лозата и виното извършва годишни планови проверки за съответствието на продукта със спецификацията по чл. 53, ал. 3, т. 3.

(2) Неосъответстващи на изискванията по чл. 53, ал. 3, т. 3 от спецификацията вина могат да се предлагат на пазара без използване на ЗНП или ЗГУ и при условие, че са изпълнени изискванията на закона и на вината са извършени анализите по чл. 66, ал. 2.

Чл. 68. (1) Изпълнителна агенция по лозата и виното може да поиска преобразуване на ЗНП в ЗГУ, ако по-нататъшното съответствие със спецификацията на вино с утвърдено ЗНП вече не е възможно или не може да бъде гарантирано.

(2) Искането по ал. 1 се подава по реда на чл. 28 от Регламент (ЕО) № 607/2009 на Комисията.

Раздел IІІ
Условията, на които трябва да отговарят, редът за производство и регистрацията на сортовите вина без ЗНП/ЗГУ

Чл. 69. (1) Сортово вино без ЗНП/ЗГУ е вино, което отговаря на изискванията, посочени в чл. 39, ал. 1 от закона.
(2)  Сортовите вина без ЗНП/ЗГУ се произвеждат в съответствие с добрите производствени практики (ДПП) по приложение № 2.
Чл. 70. (1) Процедурата за издаване на удостоверение за производство осигурява административни доказателства в подкрепа на верността на данните за винения сорт (сортове) лоза и годината на реколтата, посочени върху етикета на съответното сортово вино.
(2) Процедурата по ал. 1 гарантира, че:
1. съществува връзка между удостоверението за производство на сортови вина и произведената партида вино;
2. информацията, която се съдържа в удостоверението за производство на сортови вина е точна и вярна.
Чл. 71. (1) Изпълнителна агенция по лозата и виното издава удостоверение за производство на сортови вина без ЗНП/ЗГУ при условие, че са произведени:
1. от винени сортове лози, включени в заповедта по чл. 15, ал. 2 от закона;
2 от винопроизводители, вписани в регистъра по чл. 27, ал. 2 от закона;
3. при използване само на разрешени енологични практики и приложими ограничения;
4. през съответната винарска година, в която се издава удостоверението.

(2) Контролът на всеки етап от производството на сортови вина без ЗНП/ЗГУ документацията съхранявана при производителя и фактически наличните количества се извършва от ИАЛВ.

Чл. 72. Винопроизводителите, на които е издадено удостоверение за производство на сортови вина без ЗНП/ЗГУ са длъжни да съхраняват на територията на производствения обект досие за всяко вино, в което се съдържат следните документи:
1. спецификация за производство на сортово вино без ЗНП/ЗГУ по образец, утвърден по реда на чл. 2, ал.7 от закона;
2. протокол на производителя за вземане на средна проба от оформена партида сортово вино без ЗНП/ЗГУ, преди предлагането му на пазара;
3. протокол от изпитване за извършен физикохимичен анализ на сортово вино без ЗНП/ЗГУ по показателите, посочени в спецификацията по т. 1, издаден от лаборатория по чл. 180, ал. 3 от закона;
4. препис извлечение от протокол за извършен органолептичен анализ на сортово вино без ЗНП/ЗГУ преди предлагането му на пазара, издаден от РДК;
5. заверени от ИАЛВ сертификати за произход на виненото грозде по чл. 10, ал. 2 от закона;
6. удостоверение за производство на сортови вина без ЗНП/ЗГУ, издадено от ИАЛВ.

Раздел IV
Ред за издаване на удостоверение за производство на сортовите вина без ЗНП/ЗГУ

Чл. 73. (1) За издаване на удостоверение за производство на сортови вина по чл. 39, ал. 1, т. 4 от закона производителят подава в ТЗ на ИАЛВ заявление по образец, утвърден по реда на чл. 2, ал. 7 от закона.
(2) В срок до 5 (пет) работни дни от подаване на заявлението по ал. 1, ТЗ на ИАЛВ извършва документална проверка.

(3) При установяване на непълноти и/или нередности в заявлението по ал. 1 писмено се уведомява заявителя, който в срок до 10 (десет) работни дни от получаване на уведомлението предоставя изисканите документи или писмени обяснения.

(4) В случаите когато заявителят не отстрани непълнотите и/или нередностите или не представи писмени обяснения в срока по ал. 3, заявлението се оставя без разглеждане. 
(5) В срок до 5(пет) работни дни от извършване на проверката по ал. 2 или след отстраняване на непълнотите и/или нередностите в срока по ал. 3 ТЗ на ИАЛВ извършва проверка на място за установяване на съответствие между заявените и фактическите данни. Резултатите от проверката се отразяват в контролен лист в два екземпляра, подписан от длъжностните лица, извършили проверката, и производителя или негов упълномощен представител.
(6) В случай на установено несъответствие при проверката по ал. 5, заявлението се отхвърля, като производителят може да подаде ново заявление за съответната винарска година.

(7) В срок до 5 (пет) работни дни след извършване на проверката по ал. 5 при установено съответствие между заявените и фактическите данни, ТЗ на ИАЛВ изготвя становище до изпълнителния директор на ИАЛВ за одобряване на заявлението и издаване на удостоверение за производство на сортови вина без ЗНП/ЗГУ.
(8) В срок до 10 (десет) работни дни от получаване на становището по ал. 7, изпълнителният директор на ИАЛВ издава удостоверение за производство на сортови вина, в което се вписват:
1. наименование на производителя;
2. уникален идентификационен номер (УИН) на производителя;
4. наименованието на сортовото вино без ЗНП/ЗГУ;
5. номер и обем на партидата;
6. година на реколтата;
7. номера на сертификатите за произход на виненото грозде;
8. правно основание за издаване на удостоверението;
9. ред за обжалване на удостоверението;
10. други специфични изисквания, установени със закон.

Глава шеста
ПРОИЗВОДСТВО НА ЛОЗАРО-ВИНАРСКИ ПРОДУКТИ

Раздел І
Форма, съдържание и начин на водене на дневниците 
за лозаро-винарските продукти, суровини и енологични манипулации

Чл. 74. (1) Вписванията на лозаро-винарските продукти, суровините и енологичните манипулации се извършва в дневници с номера от 1 до 4.
(2) В дневник № 1 се вписват постъпилите грозде, плодове и суровини, предназначени за ферментация и получените след ферментацията продукти.

(3) В дневник № 2 се вписват постъпилите продукти и суровини за технологични цели.

(4) В дневник № 3 се вписват извършените производствени манипулации.

(5) В дневник № 4 се вписва завършеното бутилирано производство и реализираната продукция.

(6) Формата и съдържанието на дневниците по ал. 2 – 5 са по образци, съгласно приложение № 3.

Чл. 75. Начинът на водене на дневниците по чл. 74, ал. 2 – 5 се определя с правила, утвърдени от изпълнителния директор на ИАЛВ.

Чл. 76. (1) Продуктите, подлежащи на вписване в дневниците са:
1. категориите лозаро-винарски продукти, изброени в приложение 1 от закона, т. 1 – 19, както и; 
а) вината със ЗНП и продуктите, предназначени за преработка в такива вина; 
б) вината със ЗГУ и продуктите, предназначени за преработка в такива вина;
в) сортовите вина без ЗНП или ЗГУ и продуктите, предназначени за преработка в такива вина; 
г) вината без ЗНП или ЗГУ и продуктите, предназначени за преработка в такива вина;
2. плодовите вина и продуктите, предназначени за преработка в такива вина.

(2) За всяко въвеждане и извеждане на продуктите по ал. 1 в дневниците се записват:
1. датата на операцията;
2. действителното въведено и изведено количество;
3. наименованието на съответния продукт;
4. данните за документа, който придружава или е придружавал въпросната пратка.
(3) За вината, посочени в приложение 1 от закона, точки 1 - 9 и 15 - 19, описанието в дневниците включва данните, посочени в чл. 99 от закона, т. 1, 2, 3, 4, 7 и 8 при условие, че същите са представени или е предвидено да бъдат представени върху етикета.

(4) В дневниците се идентифицират съдовете за съхранение на продуктите по ал. 1 и се описва номиналната им вместимост.

(5) За продуктите по ал. 1 в дневниците се вписва номера на производствената партида.

Чл. 77. (1) Манипулациите, подлежащи на вписване в дневниците са:
1. повишаването на алкохолното съдържание; 
2. повишаването на киселинното съдържание; 
3. намаляването на киселинното съдържание; 
4. подслаждането; 
5. купажирането; 
6. бутилирането; 
7. денатурирането на вторичните продукти;
8. производството на пенливи вина от всички категории, искрящи вина и искрящи газирани вина; 
9. производството на ликьорни вина; 
10. производството на концентрирана гроздова мъст, ректифицирана или не; 
11. обработката с активен въглен за енологична употреба; 
12. обработката с калиев фероцианид; 
13. производството на подсилено вино за дестилация; 
14. другите случаи на добавяне на алкохол; 
15. преработката в продукт от друга категория, като ароматизирано вино, ароматизирана напитка на винена основа и ароматизиран коктейл от лозаро-винарски продукти; 
16. обработката с електродиализа или обработката чрез катионен обмен за осигуряване на тартаратна стабилност на вината; 
17. добавянето на диметил дикарбонат (DMDC) към виното; 
18. използването на дъбова дървесина при производството на вино; 
19. частичното намаляване на алкохолното съдържание на виното; 
20. използването за експериментални цели на нови енологични практики.

(2) Когато един продукт променя категорията си след преработка, която не е резултат от манипулациите, посочени в ал. 2, по-специално в случая на ферментация на гроздова мъст, в дневниците се отбелязват количествата и видът на получения след преработката продукт. 

(3) За всяка от определените в ал. 1 манипулации дневниците съдържат: 
1. извършената манипулация и датата на извършването; 
2. видът и количествата на използвания продукт; 
3. количеството продукт, получено чрез тази манипулация, включително алкохола, произведен чрез частично намаляване на алкохолното съдържание на виното; 
4. количеството продукт, използван за повишаване на алкохолното съдържание, повишаване на киселинното съдържание, намаляване на киселинното съдържание, подслаждане и подсилване за дестилация; 
5. наименованието на съответния продукт преди и след манипулацията; 
6. маркировката на съдовете, в които са съхранявани вписаните в дневниците продукти преди манипулацията и в които се съхраняват след нея; 
7. в случай на бутилиране, броят на напълнените бутилки и тяхното съдържание; 
8. в случай на бутилиране по договор, наименованието и адресът на бутилиращото предприятие.

Чл. 78. (1) В дневниците се вписва въвеждането, употребата и извеждането на следните суровини и продукти:
1. захароза; 
2. концентрирана гроздова мъст; 
3. ректифицирана концентрирана гроздова мъст; 
4. продукти, използвани за повишаване на киселинното съдържание; 
5. продукти, използвани за намаляване на киселинното съдържание; 
6. винен дестилат и неутрален алкохол с винен произход. 

(2) В дневниците по ал. 1 се вписват поотделно за всеки продукт: 
1. В случай на въвеждане:
а) име/наименование на доставчика, както и неговият адрес, като се посочва, където е приложимо, номерът на документа, който е придружавал превоза на продукта; 
б) количеството продукт;
в) датата на въвеждане.
2. В случай на извеждане:
а) количеството продукт; 
б) датата на употреба или на извеждане;
в) където е приложимо, име/наименование и адрес на получателя.

(3) При производството на пенливо вино в съответния дневник за всяка приготвена ферментационна смес се вписва: 
1. датата на приготвяне; 
2. датата на бутилиране за всички категории качествени пенливи вина; 
3. обемът на ферментационната смес, както и описанието, обемът, действителното и потенциалното алкохолно съдържание на всяка нейна съставка; 
4. използваното количество тиражен ликьор; 
5. количеството експедиционен ликьор; 
6. броят на получените бутилки, като се определя, където е подходящо, видът на пенливото вино чрез използването на термин, отнасящ се до неговото съдържание на остатъчна захар, при условие че терминът е написан върху етикета. 
(4) При производството на ликьорно вино в дневниците се вписват за всяка партида ликьорно вино: 
1. Датата на добавяне на всеки от следните продукти: 
а) неутрален алкохол с винен произход, включително алкохол, произведен чрез дестилация на сушено грозде, с действително алкохолно съдържание не по-ниско от 96 об. %;
б) винен дестилат или дестилат от сушено грозде с действително алкохолно съдържание не по-ниско от 52 об. % и не по-високо от 86 об. %.
в) концентрирана гроздова мъст,
г) комбинация от един от продуктите по по б. „а” и „б” и гроздова мъст и/или гроздова мъст в процес на ферментация.
2. Видът и обемът на добавения продукт. 

Чл. 79. Допустимите загуби от изпарения при съхранение, от извършени манипулации или от промяна в категорията на продукта се определят съгласно приложение № 4.

Раздел ІІ

Разрешени енологични практики и ограничения

Чл. 80. (1) Разрешените енологични практики, условията за прилагането и граничните стойности при употребата им за продуктите по приложение № 1 от закона са посочени в приложение № 5.

(2) Спецификации за чистота и идентичност на веществата, използвани в енологичните практики, са същите като определените и публикуваните в Международния енологичен кодекс на Международната организация по лозята и виното и Наредба № 21 от 15.10.2002 г. за специфичните критерии и изисквания за чистота на добавките, предназначени за влагане в храни (обн., ДВ, бр. 104 от 6.11.2002 г.).

(3) Допълнителните специфични изисквания за чистота са посочени в приложение № 6.

(4) Ензимите и ензимните препарати, използвани в разрешените енологични практики и процеси, изброени в приложение № 5 отговарят на изискванията на Наредба № 8 от 16.04.2002 г. за изискванията към използване на добавки в храните (обн., ДВ, бр. 44 от 29.04.2002 г.).

Чл. 81. (1) Ароматизираните вина, ароматизирана напитка на винена основа и ароматизиран коктейл от лозаро-винарски продукти се произвеждат при условия и ред, определени в Регламент (ЕИО) № 1601/91 на Съвета от 10 юни 1991 година относно установяване на общи правила за определянето, описанието и представянето на ароматизирани вина, ароматизирани напитки на винена основа и ароматизирани коктейли от лозаро-винарски продукти (ОВ, L 211, от 4 август 2001 г.).

(2) Ограниченията към производството на продуктите по ал. 1. 

Чл. 82. (1) Подслаждането на вината се разрешава само ако се извършва посредством един или няколко от следните продукти:
1. гроздова мъст,
2. концентрирана гроздова мъст,
3. ректифицирана концентрирана гроздова мъст.

(2) Общото алкохолно съдържание по обем на съответното вино не може да се повишава с повече от 4 об. %.

(3) Подслаждането на вина с произход трети държави е недопустимо.

Чл. 83. (1) Подслаждане на вино със ЗНП може да се извършва във вътрешността на района, откъдето произхожда съответното вино или от район в непосредствена близост.

(2) Гроздовата мъст и концентрираната гроздова мъст, използвани за подслаждането по ал. 1, трябва да произхождат от същия район като този на виното, за чието подслаждане са използвани.

(3) Подслаждането на вината се разрешава само по време на етапите на производство и на търговия на едро.

Чл. 84. (1) В срок до 24 часа преди извършване на подслаждането, производителите подават в ТЗ на ИАЛВ заявление по образец, утвърден по реда на чл. 2, ал. 7 от закона, в което се посочват датата и началния час на извършване на подслаждането;

(2) Заявленията по ал. 1 се представят в писмена форма, по електронен път или по факс в ТЗ на ИАЛВ;
 
(3) Когато даден производител извършва най-малко 10 пъти в месеца подслаждане на вина той подава едно общо заявление, в което посочва датите и началния час за всички манипулации.

(4) Заявлението по ал.1 включва следната информация:
1. обема и общото и действителното алкохолно съдържание на използваното вино;
2. обема и общото и действителното алкохолно съдържание на гроздовата мъст или обема и гъстотата на концентрираната гроздова мъст или на концентрираната ректифицирана гроздова мъст, която се добавя, в зависимост от случая;
3. общото и действителното алкохолно съдържание на виното след подслаждането.

Чл. 85. Производителите по чл. 84, ал. 1 вписват във входящите и изходящи дневници количествата на гроздова мъст, концентрирана гроздова мъст или концентрирана ректифицирана гроздова мъст, които те държат за извършване на подслаждането.

Чл. 86. (1) Общото съдържание на серен диоксид във вината, различни от пенливи и ликьорни вина не може да надвишава, при пускането им за пряка консумация от човека:
1. 150 милиграма на литър за червените вина;
2. 200 милиграма на литър за белите и вината тип „розе“.

(2) Максималната гранична стойност на съдържанието на серен диоксид по отношение на вината със съдържание на захар, изразена в сумата от глюкоза и фруктоза, равна или по-висока от 5 g на литър, достига до:
1. 200 милиграма на литър за червените вина и
2. 250 милиграма на литър за белите вина и вината тип „розе".

Чл. 87. Общото съдържание на серен диоксид в ликьорните вина не може да надвишава, при пускането им за пряка консумация от човека:
1. 150 милиграма на литър, когато съдържанието на захар е под 5 грама на литър;
2. 200 милиграма на литър, когато съдържанието на захар надвишава или е равно на 5 грама на литър.

Чл. 88. (1) Общото съдържание на серен диоксид в пенливите вина не може да надвишава, при пускането им за пряка консумация от човека:
1. 185 милиграма на литър за всички категории качествени пенливи вина, и
2. 235 милиграма на литър за останалите пенливи вина.

(2) Когато климатичните условия го налагат, по предложение на изпълнителния директор на ИАЛВ, министърът на земеделието и храните може да разреши за пенливите вина и качествени пенливи вина, максималното общо съдържание на серен двуокис да се повиши с максимум 40 милиграма на литър, при положение че вината, които ползват разрешението, не се изнасят извън територията на Република България.
Чл. 89. (1) Съдържанието на летливи киселини, изразени като оцетна киселина, не може да надвишава:
1. осемнадесет милиеквивалента на литър (1,08 грама/литър) за частично ферментиралата гроздова мъст;
2. осемнадесет милиеквивалента на литър (1,08 грама/литър) за белите вина и вината тип “розe“;
3. двадесет милиеквивалента на литър (1,2 грама/литър) за червените вина.

(2) Стойностите, посочени в ал 1, се прилагат за:
1. продуктите, получени от грозде, добито в Европейския съюз по време на производството му и при всички етапи на продажбата,
2. за частично ферментиралата гроздова мъст и вината, които произхождат от трети държави, на всички етапи, още с влизането им на географската територия на Европейския съюз.

(3) За вина със ЗНП или ЗГУ, ако са преминали период на стареене поне в продължение на две години или ако са били произведени по специални методи с общо алкохолно съдържание, равно или повече от 13 обемни процента, могат да се предвидят други стойности на максимално съдържание на летливи киселини.
(4) Максимално съдържание на летливи киселини по ал. 3 трябва да бъдат отразени акта за утвърждаване на вината със ЗНП или ЗГУ.

Чл. 90. (1) Всички разрешени енологични практики изключват добавянето на вода, освен когато това се налага от специфична техническа потребност.

(2) Всички разрешени енологични практики изключват добавянето на алкохол, освен при практики, свързани с получаването на прясна гроздова мъст в процес на ферментация, спрян чрез добавката на алкохол, ликьорно вино, пенливо вино, подсилено вино за дестилация и искрящо вино.

Чл. 91. Подсиленото вино за дестилация се използва само за целите на дестилацията.

Чл. 92. (1) Прясната гроздова мъст, в която процесът на ферментация е спрян чрез добавката на алкохол, се използва само на етапа от подготовката на продукти, които не попадат под кодове по КН 2204 10, 2204 21 и 2204 29.

(2) Гроздовият сок и концентрираният гроздов сок не подлежат на винификация или на добавяне към вино и на територията на ЕС не се допуска тяхна алкохолна ферментация.

(3) Гроздовата мъст в процес на ферментация, получена от стафидирано грозде, се допуска на пазара единствено за производството на ликьорни вина само в лозарски райони, в които се е използвала традиционно към 1 януари 1985 г., а също и за производството на вино от презряло грозде.

Чл. 93. Не се разрешава подслаждането на вносните вина, предназначени за пряка консумация от човека и обозначени с географско наименование.

Чл. 94. (1) Забранява се свръхпресоването на гроздето.

(2) Количеството алкохол, което се съдържа в тези вторични продукти е най-малкото равно на 10 % по отношение на алкохолния обем, съдържащ се в произведеното вино.

(3) Забраняват се пресоването на винени утайки и повторната ферментация на гроздови джибри за цели, различни от дестилацията или производството на пикет.

(4) Филтрирането и центрофугирането на винените утайки не се смята за пресоване, когато получените продукти са с добро, непроменено и позволяващо търговията с тях качество.

Чл. 95. Не се разрешава производството на вино или друга напитка за пряка консумация от човека от винени утайки или гроздови джибри с изключение на етилов алкохол от земеделски произход, спиртни напитки и пикет.

Чл. 96. Не се разрешава наливането на вино върху утайки или гроздови джибри

Чл. 97. Пикетът, се използва единствено за дестилация или за консумация в домакинствата на винопроизводителите.

Чл. 98. Прясно грозде, гроздова мъст, гроздова мъст в процес на ферментация, концентрирана гроздова мъст, концентрирана ректифицирана гроздова мъст, гроздова мъст в процес на ферментация, спрян чрез добавка на алкохол, гроздов сок, концентриран гроздов сок и вино или смеси от тези продукти, които произхождат от трети държави могат да бъдат преработвани само за производство на спиртни напитки.

Чл. 99. Само с решение на Съвета в съответствие с международните задължения на Европейския съюз, прясното грозде, гроздовата мъст, гроздовата мъст в процес на ферментация, концентрираната гроздова мъст, концентрираната ректифицирана гроздова мъст, гроздовата мъст в процес на ферментация, спрян чрез добавката на алкохол, гроздов сок, концентриран гроздов сок и вино, или смеси от тези продукти, които произхождат от трети държави могат да бъдат превърнати в продукти, посочени в приложение № 1 на закона или добавени към такива продукти на територията на Европейския съюз.

Чл. 100. Само с решение на Съвета в съответствие с международните задължения на Европейския съюз може да се извършва купажиране на вино, произхождащо от трета държава, с вино, произведено в Европейския съюз, и купажиране между вина, произхождащи от трети държави.

Раздел ІІІ

Условия и ред за извеждане на вторичните продукти под наблюдение 

Чл. 101. (1) Физическите и юридическите лица - производители на продукти по приложение № 1 от закона са длъжни да извеждат под наблюдение вторичните продукти от винопроизводството без забава, в рамките на винарската година, в която са били добити, но не по-късно от:
1. 30 декември – за гроздови джибри;
2. 31 март – за винени утайки.

(2) От задължението по ал. 1 се освобождават:
1. Производители на вино, предназначено за дестилация;
2. Производители, които не са произвели вино и мъст от последната реколта;
3. Производители, които през съответната винарска година не са произвели повече от 25 хектолитра вино или мъст в собствени помещения;
4. Производители на винен оцет.

(3) Извеждането по ал. 1 се извършва при спазване изискванията на Закона за опазване на околната среда.

Чл. 102. Извеждането под наблюдение на вторичните продукти се счита за осъществено след денатурирането им с натриев хлорид в количество 10 грама на 100 килограма продукт и изтеглянето им от територията на производствения обект/предаването им на трети лица.

Чл. 103. Производителите могат да изпълнят задължението за извеждане под наблюдение на част или на цялото количество от вторични продукти от винопроизводството чрез предаването им за дестилация.

Чл. 104. Извеждането под наблюдение на вторичните продукти се вписва в дневниците по чл. 47 от закона.

Чл. 105. Производителите декларират най-късно до 15 юли на съответната лозарска година пред ТЗ на ИАЛВ количествата вторични продукти, изведени под наблюдение в декларация по образец, утвърден по реда на чл. 2, ал. 7 от закона.

Чл. 106. Минималните изисквания, на които трябва да отговарят вторичните продукти от винопроизводството са:
1. за гроздови джибри - съдържанието на абсолютен алкохол е 2.8 литра на 100 кг. Виното трябва да е получено от сортове, включени в класификацията на винените сортове лози за съответната административна единица;
2. за винена утайка - съдържанието на абсолютен алкохол е 4 литра на 100 кг., при влажност на утайките 45 %.

Чл. 107. Количеството алкохол, съдържащо се във вторичните продукти, трябва да бъде не по-малко от 10% по отношение на алкохолния обем, съдържащ се в произведеното вино.

Чл. 108. За да се определи количеството алкохол, което се съдържа във вторичните продукти по отношение на това, което се съдържа в произведеното вино, стандартното естествено алкохолно съдържание на виното, за двете лозарски зони е: 
1. за лозарска зона В II, която включва площите, засадени с лозя, в Северния лозарски район "Дунавска равнина", Източния лозарски район "Черноморски" и Подбалканския лозарски район "Розова долина" - 9,5 %;
2. за лозарска зона В III а), която включва площите, засадени с лозя, в Южния лозарски район "Тракийска низина" и Югозападния лозарски район "Долината на Струма" – 10 %.

Чл. 109. Когато определеното по чл. 106 количество алкохол във вторичните продукти не бъде достигнато, винопроизводителят е длъжен в срок до 15 юли на съответната винарска година да преработи такова количество вино в продукти за индрустриални цели и оцет, за да се гарантира достигането на необходимото количество алкохол.
 
Чл. 110. На винопроизводители, които са предали вино за производство на оцет или са произвели оцет, задължението за количеството алкохол във вторичните продукти се намалява с количеството алкохол, което се съдържа във виното, предоставено за производство на оцет.

Чл. 111. (1) Не по-малко от 24 часа преди извеждане под наблюдение на вторичните продукти, винопроизводителите, уведомяват за това съответното ТЗ на ИАЛВ с писмо по електронна поща, по факс или с куриер.

(2) Денатурирането се извършва с натриев хлорид в съотношение 10 гр. на 100 кг. продукт. Партидите трябва да са с големина, позволяваща равномерното разпределение на натриевия хлорид в целия им обем.

(3) След извършване на манипулацията по ал. 2, винопроизводителят или лице, вписано в удостоверението по чл. 27, ал. 8 от закона взема проба от денатурираните вторични продукти за извършване на физикохимичен анализ по реда на този правилник.

(4) В срок до 5 (пет) работни дни винопроизводителите изпращат взетите проби по ал. 3 в лабораториите по чл. 180, ал. 3 от закона за определяне на общото алкохолно съдържание.

(5) Производителите вписват изведените под наблюдение вторични продукти в дневниците по чл. 4 от закона в сроковете определени в чл. 48 от същия.

Раздел ІV

Разрешени енологични практики и ограничения по отношение на повишаване на естественото алкохолно съдържание и повишаване или намаляване на киселинното съдържание на пенливи вина, качествените пенливи ароматизирани вина и ликьорни вина

Чл. 112. Общото алкохолно съдържание на ферментационните смеси, предназначени за производството на пенливи вина е не по-ниско от 8,5 об. %.

Чл. 113. Пенливите вина, различни от пенливите вина със защитено наименование за произход имат действително алкохолно съдържание по обем минимум 9,5 об %., включително алкохолът, съдържащ се в добавения експедиционен ликьор.

Чл. 114. (1) Забранява се повишаването на естественото алкохолно съдържание по обем на ферментационната смес, освен когато съставките на ферментационната смес са били обект на повишаването на естественото алкохолно съдържание при условията на Глава шеста, Раздел V от закона.

(2) Забраната по ал. 1 не се прилага по отношение на районите и лозовите насаждения, за които е оправдано от техническа гледна точка, обогатяването на ферментационната смес на местата, където се произвежда пенливо вино при условие че: 
1. никоя от съставните части на ферментационната смес вече не е претърпявала обогатяване; 
2. посочените съставни части са извлечени единствено от грозде, събрано на нейна територия; 
3. обогатяването е извършено с една-единствена операция; 
4. следните гранични стойности не са превишени: 
а) 3 об. % за ферментационната смес, включваща съставни части от лозарска зона А; 
б) 2 об. % за ферментационната смес, включваща съставни части от лозарска зона Б; 
в) 1,5 об. % за ферментационната смес, включваща съставни части от лозарска зона В; 
5. използваният метод е добавка на захароза, на концентрирана гроздова мъст или на ректифицирана концентрирана гроздова мъст. 

Чл. 115. Експедиционният ликьор, използван за получаване на пенливи вина се състои единствено от захароза, гроздова мъст, частично ферментирала гроздова мъст, концентрирана гроздова мъст, ректифицирана концентрирана гроздова мъст, вино или смесването им, към които евентуално е добавен винен дестилат. 

Чл. 116. Тиражният ликьор, предназначен за производство на пенливи вина, различни от пенливите вина със защитено наименование за произход се състои единствено от:
1. гроздова мъст, 
2. частично ферментирала гроздова мъст, 
3. концентрирана гроздова мъст, 
4. ректифицирана концентрирана гроздова мъст или 
5. захароза и вино.

Чл. 117. (1) Добавянето на тиражен ликьор и експедиционен ликьор не се смятат за повишаване на естественото алкохолно съдържание или за подслаждане.

(2) Добавянето на тиражен ликьор не трябва да води до повишаване на общото алкохолно съдържание по обем на ферментационната смес с повече от 1,5 об. %.

(3) Повишаването по ал. 2 се измерва, като се изчисли разликата между общото алкохолно съдържание по обем на ферментационната смес и общото алкохолно съдържание по обем на пенливото вино преди добавянето на експедиционен ликьор.

(4) Добавянето на експедиционен ликьор не трябва да води до повишаване на  действителното алкохолно съдържание по обем на пенливите вина с повече от 0,5 об. %. 

Чл. 118. Забранява се подслаждането на ферментационната смес и нейните съставки.
 
Чл. 119. (1) Киселинното съдържание на ферментационната смес или на нейните съставки, може да се повишава или намалява.

(2) Повишаването и намаляването на киселинното съдържание на съставките на  ферментационната смес се извършва при условията на чл. 62 от закона.

(3) Не се разрешава едновременното повишаване и намаляване на киселинното съдържание на ферментационната смес.
 
(4) Повишаването на киселинното съдържание на ферментационната смес може да се извърши максимално до 1,50 грама на литър, изразено като винена киселина, т.е. 20 милиеквивалента на литър. 

Чл. 120. През годините с неблагоприятни климатични условия максималната гранична стойност от 1,50 грама на литър, или 20 милиеквивалента на литър, може да достигне до 2,50 грама на литър, или 34 милиеквивалента на литър, при условие че естествената киселинност на продуктите не е по-ниска от 3 грама на литър, изразено във винена киселина - 40 милиеквивалента на литър. 

Чл. 121. (1) Въглеродният диоксид, който се съдържа в пенливото вино се получава в резултат на алкохолна ферментация на ферментационната смес, от която се произвежда съответното вино.
 
(2) Ферментацията по ал. 1 може да се получи единствено при добавянето на тиражен ликьор, освен в случаите, когато пенливото вино е получено директно в резултат на ферментация на грозде, гроздова мъст или частично ферментирала гроздова мъст.
(3) Ферментацията по ал. 1 може да се осъществява единствено в бутилки или в затворени съдове.

(4) Използването на въглероден диоксид при преливане от един съд в друг чрез противоналягане е разрешено, при условие че се извършва под контрол и налягането на въглеродния диоксид в пенливото вино не се повишава. 

Чл. 122. Налягането на разтворения в пенливите вина въглероден диоксид в затворени съдове при температура 20 ºС е не по-ниско от 3 бара.

Чл. 123. Общото алкохолно съдържание на ферментационните смеси, предназначени за производството на качествени пенливи вина е не по-ниско от 9 об. %.

Чл. 124. Качествените пенливи вина имат действително алкохолно съдържание по обем минимум 10 об %, включително алкохолът, съдържащ се в добавения експедиционен ликьор.
 
Чл. 125. За производството на качествени пенливи вина се прилагат правилата посочени в членове 114, 115 и от 117 до 121.

Чл. 126. Тиражният ликьор, предназначен за производството на качествени пенливи вина, може да съдържа единствено: 
1. захароза, 
2. концентрирана гроздова мъст, 
3. ректифицирана концентрирана гроздова мъст, 
4. гроздова мъст или частично ферментирала гроздова мъст или 
5. вино.

Чл. 127. Продължителността на производствения процес на качествените пенливи вина, включително стареенето в производственото предприятие, считано от началото на ферментацията, предназначена за постигане на пенливост на сместа, е не по-малка от: 
1. шест месеца, когато ферментацията, предназначена за постигане на пенливост, се извършва в затворени съдове; 
2. девет месеца, когато ферментацията, предназначена за постигането на пенливост, се извършва в бутилка. 

Чл. 128. Продължителността на ферментацията, предназначена за превръщането на ферментационната смес в пенлива и продължителността на престоя на тази смес върху винената утайка са минимум, както следва: 
1.  90 дни; 
2. 30 дни, в случай че ферментацията се извършва в съдове, снабдени с приспособления за разклащане. 

Чл. 129. (1) Налягането на разтворения в качествените пенливи вина въглероден диоксид в затворени съдове при температура 20 ºС е не по-ниско от 3,5 бара.

(2) В затворени съдове с вместимост под 25 cl се допуска налягането на въглеродния диоксид при температура 20 ºС да е не по-ниско от 3 бара.

Чл. 130. Качествените ароматизирани пенливи вина са качествени пенливи вина с действително алкохолно съдържание над 6 об %. и общо алкохолно съдържание не по-ниско от 10 об. %.

Чл. 131. Ферментационната смес, използвана за производството на качествени ароматизирани пенливи вина е съставена предимно от гроздова мъст или частично ферментирала гроздова мъст, които са получени от определени класифицирани ароматни винени сортове лози, съгласно списъка, посочен в Допълнение 1 към Приложение ІІ от Регламент (ЕО) № 606/2009 на Комисията от 10  юли 2009  година относно определяне на някои правила за прилагане на Регламент (ЕО) №  479/2008 на Съвета по отношение на категориите лозаро-винарски продукти, енологичните практики и приложимите ограничения (ОВ, L 193/1 от 24 юли 2009 г.) (Регламент (ЕО) № 606/2009).

Чл. 132. Контролирането на ферментационния процес преди и след образуването на ферментационна смес с цел да се постигне  пенливост се осъществява единствено чрез охлаждане или чрез други физични процеси.

Чл. 133. Забранява се добавянето на експедиционен ликьор при производството на качествени ароматизирани пенливи вина. 

Чл. 134. Продължителността на процеса на производство на качествени ароматизирани пенливи вина не може да бъде по-малка от един месец.

Чл. 135. Налягането на разтворения в качествените ароматизирани пенливи вина въглероден диоксид в затворени съдове при температура 20 ºС е не по-ниско от 3 бара.

Чл. 136. Общото алкохолно съдържание по обем на ферментационната смес, предназначена за производството на качествени пенливи вина със защитено наименование за произход е минимум  9 об. %. 

Чл. 137. Действителното алкохолно съдържание по обем на качествени пенливи вина със защитено наименование за произход, включително и съдържанието на алкохол в експедиционния ликьор, който може да се добави, е минимум 10 об. %. 

Чл. 138. Тиражният ликьор за пенливите вина и качествените пенливи вина със защитено наименование за произход може да съдържа единствено: 
1. захароза, концентрирана гроздова мъст, ректифицирана концентрирана гроздова мъст, 
и: 
2. гроздова мъст, частично ферментирала гроздова мъст, вино, годни за производството на същото пенливо вино или същото качествено пенливо вино със защитено наименование за произход като това, към което се добавя тиражният ликьор.

Чл. 139.  (1) Налягането на разтворения въглероден диоксид в качествените пенливи вина със защитено наименование за произход в затворени съдове при температура 20º С е не по-ниско от 3,5 бара, с изключение на вината, които се съхраняват в затворени съдове с вместимост под 25 cl, където налягането на въглеродния диоксид е не по-ниско от 3 бара.

(2) Налягането на разтворения въглероден диоксид в пенливите вина със защитено наименование за произход в затворени съдове при температура 20 ºС е не по-ниско от 3 бара.

Чл. 140. Продължителността на производствения процес на качествените пенливи вина със защитено наименование за произход, включително стареенето в производственото предприятие, считано от началото на ферментацията, предназначена за постигане на пенливост на сместа, е не по-малка от: 
1. шест месеца, когато ферментацията, предназначена за постигане на пенливост, се извършва в затворени съдове; 
2. девет месеца, когато ферментацията, предназначена за постигането на пенливост, се извършва в бутилка.

Чл. 141. Продължителността на ферментацията, предназначена за превръщането на ферментационната смес в пенлива и продължителността на престоя на тази смес върху винената утайка са минимум, както следва: 
1. 90 дни;
2. 30 дни, в случай че ферментацията се извършва в съдове, снабдени с приспособления за разклащане. 

Чл. 142. За производството на пенливи вина и качествени пенливи вина със защитено наименование за произход се прилагат правилата посочени в членове 114, 115 и от 117 до 121.

Чл. 143. Качествените ароматизирани пенливи вина са качествени пенливи вина с действително алкохолно съдържание над 6 об %. и общо алкохолно съдържание не по-ниско от 10 об. %.

Чл. 144. (1) Качествените ароматизирани пенливи вина със защитено наименование за произход могат да се произвеждат единствено, като за образуването на ферментационната смес се използват предимно гроздова мъст или частично ферментирала гроздова мъст, получени от класифицирани ароматни винени сортове лози, включени в списъка, посочен в Допълнение 1 към Приложение ІІ от Регламент (ЕО) № 606/2009 и доколкото тези сортове са признати като годни за производството на качествени пенливи вина със защитено наименование за произход в района, чието наименование носят качествените пенливи вина със защитено наименование за произход.

(2) Контролирането на ферментационния процес преди и след образуването на ферментационна смес с цел да се постигне  пенливост се осъществява единствено чрез охлаждане или чрез други физични процеси.

(3) Забранява се добавянето на експедиционен ликьор при производството на качествени ароматизирани пенливи вина със защитено наименование за произход. 

(4) Действителното алкохолно съдържание по обем на качествените ароматизирани пенливи вина със защитено наименование за произход не може да бъде под 6 об. %. 

(5) Общото алкохолно съдържание по обем на качествените ароматизирани пенливи вина със защитено наименование за произход не може да бъде под 10 об. %.

(6) Налягането на разтворения въглероден диоксид в качествените ароматизирани пенливи вина със защитено наименование за произход в затворени съдове при температура 20 ºС е не по-ниско от 3 бара.

(7) Продължителността на процеса на производство на качествени ароматизирани пенливи вина със защитено наименование за произход не може да бъде по-малка от един месец. 

Чл. 145. Ликьорните вина  имат действително алкохолно съдържание не по-ниско от 15 об.%, но не повече от 22 об. % и общо алкохолно съдържание не по-ниско от 17,5 об. %.

Чл. 146. (1) За производството на ликьорни вина се използват гроздова мъст в процес на ферментация, вино или комбинация от тях.

(2) Продуктите по ал. 1, които се използват за производството на ликьорни вина, могат да са били предмет единствено на разрешени енологични практики и обработки, посочени в Раздел ІV от Закона.

(3) Естественото алкохолно съдържание на продуктите по ал. 1, предназначени за получаване на ликьорни вина е не по-ниско от 12 об. %.
 
Чл.  147. (1) Към ликьорните вина могат да се добавят самостоятелно или в комбинация следните продукти:  
1.неутрален алкохол с винен произход, включително алкохол, произведен чрез дестилация на сушено грозде, с действително алкохолно съдържание не по-ниско от 96 об. %;
2. винен дестилат или дестилат от сушено грозде с действително алкохолно съдържание не по-ниско от 52 об. % и не по-високо от 86 об. %.

(2) Допуска се освен продуктите по ал. 1 да се добавят един или няколко от следните продукти:
1. концентрирана гроздова мъст,
2. комбинация от един от продуктите по ал. 1 и гроздова мъст в процес на ферментация. 

Чл. 148. За повишаване на естественото алкохолно съдържание по обем на ликьорните вина може да се използват единствено продуктите, посочени в чл. 147.

Чл. 149. При производството на ликьорни вина се прилагат разрешени енологични практики и обработки, посочени в Раздел ІV от закона.

Чл. 150. (1) Подслаждането на ликьорните вина се разрешава, при условие че използваните продукти не са подлагани на повишаване на естественото алкохолно съдържание с концентрирана гроздова мъст.

(2) Подслаждането се осъществява чрез употребата на концентрирана гроздова мъст или ректифицирана концентрирана гроздова мъст, при условие че повишаването на общото алкохолно съдържание по обем на съответното вино не е по-високо от 3 об. %.
(3) Подслаждането на ликьорните вина се декларира от производителите в съответствие с процедурата по чл. 84 и се вписва в дневниците по реда на чл. 48 от закона.

Чл. 151. За да се компенсират загубите, дължими на изпаряването по време на стареенето се разрешава добавяне на продуктите по чл. 147, ал. 1. 

Чл. 152. Продуктите по чл. 146, ал. 1 се получават от класифицирани винени сортове лози, принадлежащи към вида Vitis vinifera или произхождащи от кръстоска на вида Vitis vinifera и други видове от рода Vitis.

Чл. 153. Ликьорните вина със ЗНП или ЗГУ имат действително алкохолно съдържание не по-ниско от 15 об.%, но не повече от 22 об. % и общо алкохолно съдържание не по-ниско от 17,5 об. %.

Чл. 154. (1) За производството на ликьорни вина със ЗНП или ЗГУ се използват гроздова мъст в процес на ферментация, вино или комбинация от тях.

(2) Продуктите по ал. 1, които се използват за производството на ликьорни вина, могат да са били предмет единствено на разрешени енологични практики и обработки, посочени в Раздел ІV от Закона.

Чл. 155. Естественото алкохолно съдържание на продуктите по чл. 146, ал. 1, предназначени за получаване на ликьорни вина със ЗНП или ЗГУ, е не по-ниско от 12 об. %. 

Чл. 156. (1) Към ликьорните вина със ЗНП или ЗГУ могат да се добавят  самостоятелно или в комбинация следните продукти:  
1. неутрален алкохол с винен произход, включително алкохол, произведен чрез дестилация на сушено грозде, с действително алкохолно съдържание не по-ниско от 96 об. %;
2. винен дестилат или дестилат от сушено грозде с действително алкохолно съдържание не по-ниско от 52 об. % и не по-високо от 86 об. %.

(2) Допуска се освен продуктите по ал. 1 да се добавят един или няколко от следните продукти:
1. концентрирана гроздова мъст,
2. комбинация от един от продуктите по ал. 1 и гроздова мъст в процес на ферментация. 

Чл. 157. За повишаване на естественото алкохолно съдържание по обем на ликьорните вина със ЗНП или ЗГУ може да се използват единствено продуктите, посочени в чл. 156.

Чл. 158. При производството на ликьорни вина със ЗНП или ЗГУ се прилагат  разрешени енологични практики и обработки, посочени в Раздел ІV от Закона.

Чл. 159. (1) Подслаждането на ликьорните вина със ЗНП или ЗГУ се разрешава, при условие че използваните продукти не са подлагани на повишаване на естественото алкохолно съдържание с концентрирана гроздова мъст.
(2) Подслаждането се осъществява чрез употребата на концентрирана гроздова мъст или ректифицирана концентрирана гроздова мъст, при условие че повишаването на общото алкохолно съдържание по обем на съответното вино не е по-високо от 3 об. %.

(3) Подслаждането на ликьорните вина със ЗНП или ЗГУ се декларира от производителите в съответствие с процедурата по чл. 83 - 86 и се вписва в дневниците по реда на чл. 48 от закона.

Чл. 160. За да се компенсират загубите, дължими на изпаряването по време на стареенето се разрешава добавяне на продуктите по чл. 156, ал. 1.

Чл. 161. Продуктите по чл. 155, ал. 1 се получават от класифицирани винени сортове лози, принадлежащи към вида Vitis vinifera или произхождащи от кръстоска на вида Vitis vinifera и други видове от рода Vitis.

Чл. 162. Продуктите по чл. 154, ал. 1, използвани за производството на дадено ликьорно вино със защитено наименование за произход, трябва да произхождат от района, чието защитено наименование за произход носи съответното ликьорно вино.

Чл. 163. Разрешените енологични практики и обработки, повишаването на естественото алкохолно съдържание по обем, подслаждането, както и добавянето на продуктите по чл. 156, ал. 1, при производство на ликьорни вина със ЗНП се извършват в района, чието защитено наименование за произход носи съответното ликьорно вино.

Раздел V

Условия и ред за производство, признаване и предлагане на плодово вино
Чл. 164. Производство на плодово вино могат да извършват само регистрирани производители по чл. 27 от закона.

Чл. 165. Производителите на плодово вино са длъжни да водят дневници при условия и ред определени в чл. 47 - 53 от закона.

Чл. 166. Производителите, вносителите и търговците на наливни и бутилирани плодови вина съставят придружителен документ по реда на чл. 116 и чл. 117 от закона.

Чл. 167. (1) Плодовото вино трябва да има:
1. вида и цвета на сока на съответния вид плод, като цвета може да бъде не толкова наситен;
2. характерния аромат и вкус на съответния вид плод;
3. сладост, характерна за съответния вид плодово вино.

(2) Плодовото вино трябва да бъде бистро и без утайка.

Чл. 168. (1) Плодовете, използвани за производството на плодови вина, могат да бъдат:
1. семкови – ябълки, круши;
2. костилкови – череши, вишни, праскови;
3. ягодоплодни – малини, ягоди, къпини, касис, боровинки, арония.

(2) Плодовете, пресни или замразени, използвани за производство са обрани в технологичната им зрялост.

(3) Плодово вино се произвежда, като се използват и следните суровини:
1. пресен плодов сок;
2. плодов сок, консервиран чрез използване на топлина, въглероден диоксид, серен диоксид или сорбинова киселина;
3. плодов сок от плодове, консервирани със серен диоксид или сорбинова киселина.

Чл. 169. (1) При производството и съхранението на плодови вина се използват следните методи:
1. центрофугиране,
2. хомогенизиране,
3. термична обработка,
4. аериране,
5. употреба на въглероден диоксид, аргон, хелий или азот, също и в смеси, за производство на инертна атмосфера за опазване на продуктите;
6. филтриране;
7. пресоване.

(2) При производството на всички типове плодови вина се използват следните вещества:
1. течна чиста мая или суха мая. Тя не се увеличава чрез употреба на гроздова мъст или вино;
2. полубяла захар, бяла захар, бяла рафинирана захар, декстроза, фруктоза, глюкозен сироп, течна захар, инвертна течна захар, инвертен захарен сироп, ректифицирана концентрирана гроздова мъст, концентрирана гроздова мъст, прясна гроздова мъст, карамелизирана захар, сироп от рожкови, както и други натурални въглехидратни вещества, притежаващи ефект, аналогичен на този на посочените по-горе продукти;
3. плодов концентрат;
4. амониев хлорид, амониев карбонат, диамониев сулфат, амониев сулфат или приготвяне на мая до 400 мг/л, тиаминхидрохлорид до 0,6 мг/л (смятано като тиамин) за стимулиране и подпомагане образуването на мая и с това на алкохолната ферментация;
5. пектин до 3 г/л;
6. серен диоксид или калиев мета бисулфид до 200 мг/л в готовия продукт, смятано като серен диоксид;
7. сорбинова киселина или калиев сорбат до 200 мг/л, считано като свободна киселина в крайния продукт;
8. ябълчна киселина, млечна киселина и/или лимонова киселина до общо 3 г/л;
9. карамел за корекция на цветовете;
10. въглероден диоксид;
11. добавяне на вода за намаляване на киселините на плодовия сок или плодовата каша за:
а) семкови плодове – до 10 на сто от количеството на плода;
б) костилкови плодове – до 15 на сто от количеството на плода;
в) ягодоплодни – до 50 на сто от количеството на плода.

(3) за избистряне на плодовите вина се използват следните вещества:
1. желатин;
2. казеин и калиев казеинат;
3. бентонит;
4. активен въглен;
5. силициев диоксид;
6. поливинилполипиролидон (PVPP);

Чл. 170. Използването на други суровини, методи и вещества за обработка при производството на плодови вина освен посочените в чл. 168 и чл. 169 се забранява.

Чл. 171. Допуска се максималното повишаване на потенциалното алкохолно съдържание на:
1. семкови и костилкови плодове до 5 об. %;
2. ягодоплодни – до 10 об. %.

Чл. 172. Допуска се максимално подслаждане на плодовите вина с един или няколко от продуктите по чл. 169, ал.2, т. 2, като общото алкохолно съдържание не може да се повишава с повече от 4 об. %.

Чл. 173. (1) Допуска се повишаване на киселинното съдържание на плодовото вино с един или няколко от продуктите по чл. 169, ал.2, т. 7.

(2) В случаите на добавяне на вода по чл. 169, ал. 2, т. 11, не се допуска прилагане на ал. 1.

Чл. 174. (1) В срок до 24 часа преди извършване на манипулации по чл. 172 и чл. 173, производителите подават в ТЗ на ИАЛВ заявление по образец, утвърден по реда на чл. 2, ал. 7 от закона, в което се посочват датата и началният час на извършване на манипулацията.
(2) При невъзможност за осъществяване на заявената манипулация в срок до 24 часа производителят уведомява териториалното звено на ИАЛВ за настъпилата промяна.

Чл. 175. В срок до три работни дни след извършване на манипулация по чл. 172 и чл. 173,  производителят подава в съответното ТЗ на ИАЛВ декларация за извършената манипулация по образец, утвърден по реда на чл. 2, ал. 7 от закона.

Чл. 176. Манипулации по чл. 172 и чл. 173 се извършват еднократно.

Чл. 177. Плодовото вино съдържа най-малко:
1. 5,5 об. % действително алкохолно съдържание, но не повече от 15 об. %;
2. 16 г/л беззахарен екстракт;
3. 3,5 г/л обща киселинност, изразена като винена киселина;
4. не повече от 1,2 г/л летлива киселинност, изразена като оцетна киселина.

Чл. 178.  (1) Газирано плодово вино съдържа най-малко:
1. 5,5 об. % действително алкохолно съдържание, но не повече от 15 об. %;
2. 16 г/л беззахарен екстракт;
3. 3,5 г/л обща киселинност изразена като винена киселина;
4. не повече от 1,2 г/л летлива киселинност, изразена като оцетна киселина.

(2) Налягането на въглеродния диоксид - резултат от неговото пълно или частично прибавяне, в затворени съдове и при температура 20°С е не по-малко от 1 бар, но не повече от 2,5 бара.

Чл. 179. По захарно съдържание плодовите вина се определят като:
1. брют - със съдържание на захар под 15 грама на литър;
2. сухи - със съдържание на захар от 17 до 35 грама на литър;
3. полусухи - със съдържание на захар от 33 до 50 грама на литър;
4. сладки - със съдържание на остатъчната захар над 50 грама на литър.

Чл. 180. Признаване предлагането на плодово вино на всеки етап от производството, включително по време на опаковане на виното, се извършва от ИАЛВ.

Чл. 181. (1) На пазара се предлагат само плодови вина с удостоверение, издадено от ИАЛВ по образец, утвърден по реда на чл. 2, ал. 7 от закона.

(2) Продуктите по чл. 168, ал. 1 с произход от трета държава, не могат да бъдат преработени в плодови вина за директна консумация.

Чл. 182. (1) Регистрирани винопроизводители, желаещи да предлагат плодови вина на пазара, подават заявление по образец, утвърден по реда на чл. 2, ал. 7 от закона.

(2) Заявлението по ал. 1 се подава в съответното ТЗ на ИАЛВ, на чиято територия се намира производственият обект.

(3) В срок до 10 (десет) работни дни от получаването на заявлението за издаване на удостоверение за плодово вино вина, служители от ТЗ на ИАЛВ извършват документална и проверка на място за установяване на съответствие между заявените и фактическите данни.

(4)  За извършената проверка се съставя контролен лист за допустимост по образец, утвърден по реда на чл. 2, ал. 7 от закона.

(5) Контролният лист се съставя в два екземпляра - по един за териториалното звено и за производителя срещу подпис.

(6) При установяване на несъответствия същите се отразяват в контролния лист.

Чл. 183. (1) В срок до 10 (десет) работни дни от извършването на проверката, заявителят е длъжен да отстрани несъответствията, което се отразява в контролния лист от служителите на ТЗ на ИАЛВ.

(2) В случай, че несъответствията не бъдат отстранени в срок, заявлението се оставя без разглеждане.

Чл. 184. (1) В срок до 3 (три) работни дни от извършване на проверката по чл. 188, ал. 3, съответно от отстраняване на несъответствията, ръководителят на ТЗ на ИАЛВ изпраща доклад за резултатите от проверката и предложение до изпълнителния директор на ИАЛВ за издаване на удостоверение за плодови вина. Към предложението се прилагат заявлението за издаване на удостоверение за плодови вина и контролният лист за допустимост.

(2) Специализираната администрация в ЦУ на ИАЛВ извършва документална проверка и изготвя становище за издаване на удостоверение за плодови вина или за отказ в срок до 3 (три) работни дни от получаването на предложението.

Чл. 185. (1) В срок до 3 (три) работни дни от получаването на становището изпълнителният директор на ИАЛВ издава удостоверение за плодови вина или заповед за отказ.

(2) Заповедта ал. 1 подлежи на обжалване в 14 дневен срок от съобщаването й по реда на АПК.

Чл. 186. (1) Служителите на ИАЛВ извършват контролни проверки за съответствие на данните от удостоверението, документацията съхранявана при производителя и фактически наличните количества;

(2) В случай, че в резултат на извършена проверка се констатира, че не са спазени изискванията по този Раздел и/или бъде установено несъответствие с тях се изготвя мотивирано предложение до изпълнителния директор за отнемане на удостоверението за плодови вина.

(3) Изпълнителният директор на ИАЛВ с мотивирана заповед отнема удостоверението, за което уведомява писмено производителя.

(4) Заповедта по ал. 3 подлежи на обжалване в 14 дневен срок от съобщаването й по реда на АПК.

Чл. 187. Производители, на които е отнето удостоверението за плодови вина не могат да предлагат на пазара остатъка от вписаните в удостоверението количества плодови вина, считано от датата на издаване на заповедта по чл. 186, ал. 3.

Чл. 188. Производител, на който е отнето удостоверението за плодови вина, може да подаде ново заявление след изтичане на една година от датата на съобщението на заповедта по чл. 186, ал. 3.

Чл. 189. (1) Правилата за етикетиране и представяне на плодови вина целят да защитят интересите на производителите и потребителите, доброто функциониране на пазара и стимулирането на производството на качествени продукти.

(2) Правилата за етикетирането и представянето се прилагат и за плодови вина, които са бутилирани, но все още не са предложени на пазара или не са изнесени.

(3) Правилата за етикетирането и представянето се прилагат при етикетирането на продуктите, при извършването на вписвания в дневниците по чл. 47 от закона и в електронни административни документи по Закона за акцизите и данъчните складове.
 
(4) Правилата за етикетирането и представянето се прилагат и когато се поставят знаци и надписи на съдовете, в които се съхраняват плодовите вина на запушалките, етикетите и опаковките.

(5) Задължителните и незадължителните данни се изписват само на български език или на български език и на един или повече от официалните езици на Европейския съюз върху етикетите на плодови вина, произведени от винопроизводители, регистрирани по реда на чл. 27 от закона, и предназначени за българския пазар.

(6) Задължителните данни се вписват на български език върху етикет, отговарящ на изискванията, посочени в чл. 9 от Закона за защита на потребителите при предлагане на пазара на плодови вина - внос от трети държави и/или произведени в Европейския съюз.

Чл. 190. (1) Данните, използвани при етикетирането и представянето на плодовите вина не трябва да въвеждат в заблуждение потребителите относно:
1. характера, естеството и свойствата на продукта, тяхното съдържание, включително действителното алкохолно съдържание, цвета, произхода, качеството и действителния обем на съда;
2. физическите или юридическите лица, които са участвали при производството и/или при първоначалното пускане в обращение на продуктите.

(2) Изискванията по ал. 1 се прилагат и в случаите, когато данните са преведени и е посочен действителният произход на напитките и продуктите или са придружени от изрази като "род", "тип", "метод", "имитация", "марка", "стил" или други сходни наименования.

Чл. 191. Данните, които се използват при етикетирането и представянето на продуктите, са задължителни и незадължителни.

Чл. 192. Задължителните данни и търговското наименование трябва да са разположени в едно и също зрително поле върху съда по начин, позволяващ да се четат едновременно, без да се налага завъртане на съда.

Чл. 193. Задължителните данни се представят с незаличими букви, които ясно се отличават от заобикалящите ги писмени указания и рисунки.

Чл. 194. Не са данни, свързани с етикетирането и представянето, знаците или маркировките, които:
1. са предвидени в нормативните актове, свързани с данъчното облагане;
2. указват производителя на съда и обема на съда;
3. се използват за контрол на напълването или бутилирането;
4. се използват за идентификация на продукта чрез цифров код и/или чрез машинно четим символ.

Чл. 195. (1) Плодовите вина чиито етикети или представяне не отговарят на изискванията, не могат да бъдат предлагани на вътрешния пазар на Европейския съюз или изнасяни в трети държави.

(2) Върху етикетите на плодовите вина, които са предназначени за износ в трети държави, могат да присъстват допълнителни данни, когато това се изисква от законодателството на съответната страна, и да се посочват на езици, различни от тези на Европейския съюз.

Чл. 196. Устройствата за затваряне на плодовите вина не могат да бъдат облечени с капсула или фолио, изработени от материали на основата на олово.

Раздел VІ

Експериментално използване на нови енологични практики

Чл. 197. (1) В срок до 10 (десет) работни дни от изтичане на сроковете по чл. 66, ал. 8 от закона, ИАЛВ изготвя уведомление до министъра на земеделието и храните за началото на експеримента на новата енологична практика, придружено от предложението на експертния съвет за издаване на заповед за началото на експеримента и заповедта на изпълнителния дирeктор на ИАЛВ;

(2) Проби от виното се вземат от производителя или от негов представител в присъствието на представител на ТЗ на ИАЛВ.

(3) Пробите по ал. 3, т. 3 се съхраняват в ИАЛВ.

Раздел VІІ

Условия и ред за унищожаване на продукти при изчерпване на възможностите за преработка и когато същите не са безопасни

Чл. 198. (1) В случаите на изчерпване на възможностите за преработка по чл. 70 от закона, както и в случаите, когато продуктите по чл. 69 от закона не са безопасни или са отнети в полза на държавата, унищожаването се извършва от организация по оползотворяване, вписана в Регистъра на издадените разрешения за дейности с отпадъци по Закона за управление на отпадъците.

(2) За унищожаване на продуктите по реда на ал. 1, производителя или търговеца подава в ИАЛВ заявление по образец, утвърден по реда на чл. 2, ал. 7 от закона и прилага посочените в него документи.

(3) Разходите за унищожаването са за сметка на производителя или търговеца.

Глава седма
ЕТИКЕТИРАНЕ И ПРЕДСТАВЯНЕ НА ЛОЗАРО-ВИНАРСКИ ПРОДУКТИ И ПЛОДОВИ ВИНА

Раздел I
Задължителни данни

Чл. 199. (1) За целите на прилагането на чл. 83, ал. 1, т. 5 и т. 6 и чл. 89 от закона: 
1. „бутилиращо предприятие“ е физическо или юридическо лице или група от тези лица, които са установени в Европейския съюз и извършват бутилиране за своя сметка, лично или чрез други лица;
2. „производител“ е физическо или юридическо лице или група от тези лица, които преработват лично или за своя сметка чрез други лица грозде, гроздова мъст и вино в пенливи вина, пенливи-газирани вина, качествени пенливи вина или качествени пенливи ароматизирани вина; 
3. „търговец“ е физическо или юридическо лице или група от тези лица, които не попадат в обхвата на определението за производител, които закупуват, а след това пускат в обращение пенливи вина, пенливи-газирани вина, качествени пенливи вина или качествени пенливи ароматизирани вина;
4. „вносител“ е физическо или юридическо лице или група от тези лица, установени в Европейския съюз, които поемат отговорността за пускане в свободно обращение на стоки, които не са от Европейския съюз по смисъла на член 4, параграф 19 от Регламент (ЕО) № 450/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година за създаване на Митнически кодекс на Общността (Модернизиран митнически кодекс) (ОВ, L 145/1 от 04 юни 2008 г.)

(2) Върху етикета на продуктите се вписва наименованието на търговеца само за пенливи вина, пенливи-газирани вина, качествени пенливи вина или качествени пенливи ароматизирани вина:

Чл. 200. Вписването на задължителните данни на български език за целите на прилагането на чл. 75, ал. 6 от закона се извършва от първите вносители на продукта на територията на Република България по смисъла на чл.199, ал. 1, т. 4.

Раздел IІ
Обозначаване на мястото на произход за вина със ЗНП/ЗГУ

Чл. 201. (1) За вино, младо вино в процес на ферментация, ликьорно вино, пенливо газирано вино, искрящо вино, искрящо газирано вино, вино от стафидирано грозде, вино от презряло грозде, без ЗНП или ЗГУ, обозначението на мястото на произход върху етикета се указва с:
а) думите „вино от“, „произведено в“ или „продукт от“, или еквивалентни изрази, следвани от името на държавата-членка или третата държава, на чиято територия е добито гроздето и е преработено във вино;
(2) В случай на трансгранично вино, произведено от определени винени сортове лози, за смесването на които държавите членки са дали съгласие и са въвели система за сертифициране, одобрение и контрол, може да бъде посочено само наименованието на една или повече държави членки или трети държави с думите:
1. „вино от Европейски съюз“ или еквивалентен израз;
2. „смес от вина от различни държави в Европейския съюз “ в случаи на вина, получени от смесване на вина с произход от няколко държави членки;
3. „смес от вина от различни държави извън Европейския съюз“ или „смес от“ с посочване на наименованията на съответните трети държави в случай на вино, получено в резултат на смесване на вина с произход от няколко трети държави;
4. „вино от Европейски съюз“ или еквивалентни изрази, или „вино, получено в … на основата на грозде, добито в“ допълнени от наименованията на съответните държави членки в случай на вина, произведени в държава-членка, от грозде, добито в друга държава-членка;
5. „вино, получено в … на основата на грозде, добито в“, с посочване на наименованията на съответните трети държави за вина, произведени в трета държава, от грозде, добито в друга трета държава.

(3) С едно от следните обозначения за пенливо вино, качествено пенливо вино, качествено ароматизирано пенливо вино с думите:
1. „вино от“, „произведено в“, „продукт от“ или „sekt от“ или еквивалентни изрази, следвани от наименованието на държавата-членка или третата държава, на чиято територия е добито гроздето и е преработено във вино; 
2. „произведено в“ или еквивалентен израз, допълнени от наименованието на държавата-членка, в която се извършва вторичната ферментация.

(4) С едно от следните обозначения за вина със ЗНП или ЗГУ с думите „вино от“, „произведено в“ или „продукт от“, или еквивалентни изрази, допълнени от наименованието на държавата-членка или третата държава, на чиято територия е добито гроздето и е преработено във вино; 

(5) С едно от следните обозначения за гроздова мъст, гроздова мъст в процес на ферментация, концентрирана гроздова мъст с думите:
1. „мъст от“ или „мъст, произведена в“ или еквивалентни изрази, допълнени от наименованието на държавата-членка, отделна страна, която съставлява част от държавата-членка, в която е произведен продуктът;
2. „смес на основата на продукти от две или повече държави от Европейския съюз“ в случай на купажиране на продукти, произведени в две или повече държави членки; 
3. „мъст, получена в … от грозде, добито в“ в случай, че гроздовата мъст не е била добита в държавата-членка, в която е добито използваното грозде.

Раздел IІІ
Обозначаване на бутилиращото предприятие и годината на реколтата

Чл. 202. (1) За вина със ЗНП или ЗГУ наименованието и адреса на бутилиращото предприятие се допълват от думите „бутилиращо предприятие” или „бутилирано от” или „бутилирано в лозарското стопанство на” или „бутилирано в помещенията на”.

(2) Думите „бутилирано в лозарското стопанство на” могат да се впишат при условие, че бутилиращото предприятие е разположено на територията на лозарското стопанство на производителя.

(3) Думите „бутилирано в помещенията на” могат да се впишат при условие, че бутилиращото предприятие е разположено на територията на помещенията на група производители.

Чл. 203. В случай на бутилиране на вина със ЗНП или ЗГУ в предприятие, разположено в съседен географски район съгласно чл. 49, наименованието и адреса на бутилиращото предприятие се допълват от думите „бутилирано в предприятие …, разположено в съседен географски район”.

Чл. 204. Годината на реколтата, наименованията на винените сортове лози или техните синоними, могат да се посочат върху етикетите на сортовите вина без ЗНП/ЗГУ при условие, че съответните вина са сертифицирани по реда на чл. 73.  

Раздел ІV
Условия за посочване на традиционните наименования върху етикетите на вината със ЗНП и ЗГУ

Чл. 205. (1) Традиционните наименования се използват за обозначаване начина на производство или стареене, или качеството, цвета, типа местност, или конкретно историческо събитие на вина със ЗНП или ЗГУ.

(2) Традиционните наименования по ал.1, които могат да се използват при етикетиране на вина със ЗНП са: „ново“, „розенталер“, „премиум оук“ или „първо зареждане в бъчва“, „резерва“, „специална резерва“, „специална селекция“ и „колекционно“.

(3) Означението „розенталер“ може да се впише при етикетирането на червено вино, при условие че:
1. е получено от разрешени сортове грозде със захарно съдържание не по-малко от 22 тегловни процента;
2. виното е отделено от твърдата фаза при алкохолно съдържание най-малко 11 обемни процента, и
3. окончателният характер на виното е оформен чрез добавяне на гроздова мъст или концентрирана гроздова мъст най-малко 30 дни преди експедицията.

(4) Означението „премиум оук“ или „първо зареждане в бъчва“ може да се впише, при условие че виното е отлежало в нови дъбови бъчви с обем до 500 литра. 

(5) Означението „резерва“ може да се впише, при условие че виното е произведено от един сорт грозде и е отлежало най-малко една година, считано от месец ноември в годината на реколтата.

(6) Означението „специална резерва“ може да се впише, при условие че виното е произведено от един сорт грозде или е купаж и е отлежало най-малко една година в дървени бъчви след изтичане на срока на отлежаване, посочен в спецификацията за производството му. 

(7) Означението „специална селекция“ може да се впише, при условие че виното е произведено от един сорт грозде или е купаж и е отлежало най-малко две години след изтичане на срока на отлежаване, посочен в спецификацията за производството му. 

(8) Означението „колекционно“ може да се впише, при условие че виното отговаря на условията за „специална резерва“, отлежало е в бутилки най-малко една година и количеството му не надвишава ½ от партидата „специална резерва“.

Чл. 206. (1) Традиционните наименования, които могат да се използват при етикетиране на вина със ЗГУ са: „ново“, „премиум“, „премиум резерва“ и „резерва“.

(2) Означението „премиум“ може да се впише, при условие че виното е произведено от един сорт грозде, отличава се с най-високо качество от цялата реколта, и количеството му е не повече от 1/10 от цялата реколта.

(3) Означението „премиум резерва“ може да се впише, при условие че виното е произведено от един сорт грозде, което представлява запазено количество от най-добрата партида от реколтата.

(4) Означението „резерва“ може да се впише, при условие че виното със ЗГУ отговаря на изискванията посочени в чл. 205, ал. 5 .

Чл. 207. (1) Означението „ново“ може да се впише върху етикета на вино със ЗНП и ЗГУ при условие, че съответното вино е произведено изцяло от грозде, получено от една реколта, и е бутилирано до края на календарната година. 

(2) Виното може да се продава с указанието „ново“ до 1 март на следващата година. В този случай върху етикетите задължително трябва да фигурира указанието „срок за продажба - 1 март гггг.“. 

(3) След изтичане на срока по ал. 2 виното не може да се обозначава и представя като „ново“, а останалите в търговската мрежа количества вино задължително се етикетират повторно след 31 март на съответната година в съответствие с изискванията на закона.

Раздел V
Условия за посочване на символите на Европейския съюз върху етикетите на вината 

Чл. 208. (1) Символите на Европейския съюз, посочени в чл. 99, точка 5 от закона, се изобразяват върху етикетите на вина със ЗНП или ЗГУ, в съответствие с приложение V към Регламент (ЕО) № 1898/2006 на Комисията от 14 декември 2006 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 510/2006 на Съвета относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни.

(2) Обозначенията „ЗАЩИТЕНО НАИМЕНОВАНИЕ ЗА ПРОИЗХОД“ и „ЗАЩИТЕНО ГЕОГРАФСКО УКАЗАНИЕ“ в рамките на символите могат да бъдат заменени с еквивалентни изрази на друг официален език на Европейския съюз, както е определено в посоченото в ал. 1 приложение.

(3) Когато символите на Европейския съюз фигурират върху етикета на продукт, те се придружават от съответното защитено наименование за произход или географско указание. 

Раздел VІ
Условия за посочване на указания за определени производствени методи върху етикетите на вината 

Чл. 209. Вината, предлагани на пазара, могат да носят указания за определени производствени методи.

Чл. 210. (1) Термините, които могат да се използват за описание на вино със защитено наименование за произход или защитено географско указание или с географско указание на трета държава, което е ферментирало, отлежало или оставено да старее в дървен съд са изброени в приложение № 7. 

(2) Използването на един от термините, посочени в ал. 1, се разрешава, когато виното е оставено да старее в дървен съд в съответствие с изискванията, посочени в чл. 80.

(3) Посочените в ал. 1 термини не могат да се използват за описание на вино, което е произведено с помощта на парчета дъбова дървесина, дори когато процесът е свързан с използването на дървен съд или дървени съдове.

Чл. 211. Изразът „ферментация в бутилка“ може да се използва само за описание на пенливи вина със защитени наименования за произход или географско указание на трета държава или качествени пенливи вина, при спазване на следните условия:
1. продуктът е придобил пенливост чрез вторична алкохолна ферментация в бутилка; 
2. продължителността на производствения процес, включително стареенето в предприятието, в което е произведен продуктът, считано от началото на ферментационния процес, предназначен за постигане на пенливост на ферментационната смес, е не по-малко от девет месеца;
3. продължителността на ферментационния процес, предназначен за постигане на пенливост на ферментационната смес, и престояването на ферментационната смес върху винените утайки, е не по-малко от 90 дни; 
4. продуктът е отделен от винените утайки чрез филтриране или дегоржиране.

Чл. 212. Изразите „ферментация в бутилка по традиционен метод“ или „традиционен метод“ или „класически метод“ или „класически традиционен метод“ могат да се използват само за описание на пенливи вина със защитени наименования за произход или с географско указание на трета страна или за описание на качествени пенливи вина, при условие че продуктът:
1. е придобил пенливост чрез вторична алкохолна ферментация в бутилка;
2. е бил в постоянен контакт с винените утайки в продължение на не по-малко от девет месеца в същото предприятие от момента на образуване на ферментационната смес;
3. е отделен от винените утайки чрез дегоржиране. 

Чл. 213. Изразът „Crémant“ може да се използва само за качествени пенливи вина, бели или розе, със защитени наименования за произход или с географско указание на трета държава, при условие че:
1. гроздето се бере на ръка;
2. виното е произведено от мъст, получена чрез пресоване на цяло или ронкано грозде. Количеството на получената мъст не превишава 100 l на всеки 150 kg грозде;
3. максималното съдържание на серен диоксид не надвишава 150 mg/l;
4. съдържанието на захар е по-малко от 50 g/l; 
5. виното отговаря на изискванията, изложени в Чл. 4; 
6. без да се засягат разпоредбите на чл. 114 от Закона, наименованието „Crémant“ се указва върху етикети на качествени пенливи вина в съчетание с наименованието на географската единица, която е в основата на определения район на защитеното наименование за произход или географското указание на въпросната трета държава.

Чл. 214. Посочването на биологичното производство на грозде се урежда с Регламент за изпълнение (ЕО) № 203/2012 на Комисията.

Раздел VІІ
Условия за посочване на наименованието на географската единица и указанията за географския район върху етикетите на вината със ЗНП, ЗГУ или с географско указание на трета държава, както и условията, при които се използва наименование на географска единица, по-малка от определения район, даващ наименованието за произход или географското указание

Чл. 215. (1) Наименованието на географска единица, която е по-малка или по-голяма от определения район, даващ наименованието за произход или географското указание, може да фигурира само върху етикетите на вина със защитено наименование за произход или географско указание или с географско указание на трета държава.

(2) Наименованието на географска единица, по-малка от определения район, даващ наименованието за произход или географското указание, може да се използва, при условие че:
1. районът на въпросната географска единица е определен в спецификацията на продукта по чл. 50; 
2. виното е произведено от грозде, което изцяло произхожда от тази по-малка географска единица.

Чл. 216. Наименованието на географска единица, по-малка или по-голяма от определения район, даващ наименованието за произход или географското указание или указанията за географски район, може да се състои от: 
1. местност или група местности; 
2. местна административна единица или част от нея; 
3. лозарски микрорайон или част от него; 
4. административен район.

Глава осма

ПРЕВОЗ НА ЛОЗАРО-ВИНАРСКИ ПРОДУКТИ 

Раздел І
Условия и ред за превоз на лозаро-винарски продукти

Чл. 217. (1) Формата и съдържанието на придружителните документи се определя съгласно изискванията на приложение VІ към член 24, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) 436/2009 на Комисията.

(2) Оригиналите на придружителните документи или техни копия се съхраняват от издателите и получателите на стоката и са на разположение на контролните органи за срок от 5 (пет) години.
 
(3) Придружителните документи се съставят на хартиен носител или в електронен вид, като същите са идентични.

(4) Образците на придружителните документи се утвърждават по реда на чл. 2, ал. 7 от закона.

(5) Всеки придружителен документ се състои от 3 (три) еднообразни екземпляра.

(6) Дубликат на придружителен документ не се издава.
(7) Върху невалиден документ се изписва думата „анулирано” и се поставя дата, подпис и печат на изпращача.
(8) Издателите на придружителните документи носят наказателна или административна отговорност за верността на тяхното съдържание
Чл. 218. (1) При превоз на продукти и напитки съгласно чл.116 ал.1 от закона се издава отделен придружителен документ за всеки продукт или напитка.
(2) С един придружителен документ може да се оформи превозването на лозаро-винарски продукти при условие, че те могат да се обособят като една пратка от един и същи изпращач до един и същи получател, транспортират се с едно превозно средство и са обособени във:
1. две или повече партиди от едни и същи категории вина или продукти от грозде и вино;
2. две или повече партиди от различни продукти, при условие че те са налети в съдове с номинален обем до 60 литра, затворени с неизползваеми повторно затварящи устройства и са етикетирани съгласно изискванията на ЗВСН.

(3) При превоз на продукти и напитки в придружителния документ се попълват данните за всеки съд или отделение на превозното средство.

(4) Придружителните документи се заверяват от ТЗ на ИАЛВ по местонахождението на обекта на винопроизводство или лозарското стопанство при превоз на :
-винено грозде и гроздова мъст - когато превозът е на разстояние, по-голямо от 40 километра; 
-концентрирана гроздова мъст, концентрирана и ректифицирана гроздова мъст, вино, както и наливни вина в съдове с обем над 60 литра, когато са произведени в обект на малък винопроизводител по смисъла на чл. 4, т. 9 от Закона за акцизите и данъчните складове;                                                                                                                                                                                                                                                    

(5) Придружителният документ съпровожда превозвания продукт  от мястото на натоварване до мястото на разтоварване.

(6) Първият екземпляр на придружителния документ остава при изпращача, вторият – в ИАЛВ, а третият екземпляр съпровожда превозвания продукт или напитка при транспортирането му и се предава на получателя.

(7) При превоз на вино със ЗНП/ЗГУ от определен район към придружителния документ се прилага копие от сертификата за произход.

Раздел ІІ

Условия и ред за издаване на писмено становище за освобождаване на специалната гаранция в лозаро-винарския сектор

Чл. 219. (1) За освобождаване на банковата гаранция по чл. 118 от закона, ИАЛВ изготвя писмено становище до заявителя с копие до Агенция „Митници”;
(2) За изготвяне на становището по ал. 1, вносителят подава заявление в ТЗ на ИАЛВ по местонахождение на продуктите, обект на специалната гаранция.
(3) В срок до 5 (пет) работни дни от получаване на заявлението ТЗ на ИАЛВ извършва проверка за съответствие с изискванията на чл. 118, ал. 5 от закона и изготвя доклад до Изпълнителния директор на ИАЛВ с предложение за изготвяне на становището по ал. 1.
(4) В случай, че при проверката по ал. 3 се установи несъответствие с изискванията на чл. 118, ал. 5 от закона, ТЗ на ИАЛВ изготвя задължително предписание с указан срок за отстраняване на несъответствията.
(5) След изтичане на указания в задължителното предписание срок, вносителят уведомява ТЗ на ИАЛВ, което извършва проверка и изготвя доклад по реда на ал. 3.
(6) В срок до 5 (пет) работни дни от получаване на докладите по ал. 3 и ал. 5, Изпълнителният директор на ИАЛВ издава становището по ал. 1.
(7) В случай, че при проверката по ал. 5 се установи неотстраняване на несъответствията, изпълнителният директор на ИАЛВ отхвърля заявлението с мотивирана заповед, която подлежи на обжалване по реда на Административнопроцесуалния кодекс, а продуктите, обект на специалната гаранция, се преработват или унищожават по реда на чл. 71 - 74 от закона.

Глава девета
СПИРТНИ НАПИТКИ

Раздел I
Условия и ред за вземане на проби
от етилов алкохол от земеделски произход, дестилати и спиртни напитки

Чл. 220. Физико-химичен и микробиологичен анализ на продуктите, предмет на закона, се извършва върху проба от продукта, взета съгласно изискванията на правилника.
Чл. 221. Приборите, инструментите и съдовете, които се използват за вземане на проби от напитките и продуктите по чл. 220 , трябва:
1. да са изработени или вътрешно да са покрити с материали, разрешени за контакт с хранителни продукти, с антикорозионни свойства, устойчиви на въздействието на киселини, основи, дезинфекционни средства и други химически вещества;
2. да не отделят вещества, влияещи върху химическия състав, които действат антисептично, или да променят органолептиката на продукта;
3. да не създават условия за допълнително размножаване на микроорганизми и за отделяне на вещества, които да доведат до промяна на състава на пробата;
4. да се затварят така, че да изолират продукта в достатъчна степен от възможности за вторично биологично или химично замърсяване;
5. да са чисти, сухи, без механични замърсявания, здрави и да осигуряват запазване целостта на пробата.

Чл. 222. (1) Проба от продукти или напитки в съдове с вместимост до 5 литра, се оформя, като се вземат съдове от различни места на партидата. Броят на взетите съдове се определя от големината на производствената партида съгласно следните параметри:
1. партида до 500 л.:
а) при съдове с вместимост от 0,5 до 1,5 л. – до 5 на сто от общото количество, но не по-малко от 10 проби;
б) при съдове с вместимост от 0,2 до 0,5 л. – до 10 на сто от общото количество, но не по-малко от 30 проби.

2. партида до 1 000 л.:
а) при съдове с вместимост от 0,5 до 1,5 л. – до 2 на сто от общото количество, но не по-малко от 15 проби;
б) при съдове с вместимост от 0,2 до 0,5 л. – до 5 на сто от общото количество, но не по-малко от 20 проби.

3. партида до 10 000 л.:
а) при съдове с вместимост от 0,5 до 1,5 л. – до 1 на сто от общото количество, но не повече от 20 проби;
б) при съдове с вместимост от 0,2 до 0,5 л. – до 1 на сто от общото количество, но не повече от 30 проби.

4. партида над 10 000 л.:
а) при съдове с вместимост от 0,5 до 1,5 л. – до 30 проби;
б) при съдове с вместимост от 0,2 до 0,5 л. – до 40 проби.

(2) Проба от продукти или напитки, налети в съдове с вместимост над 5 л, се оформя, като се вземат равни количества от горния, средния и долния слой на съдовете. Количествата се вземат с помощта на стъклена сонда с диаметър 15 - 25 mm или с бутилка, прикрепена на летва, чиято дължина е равна на дълбочината на съда. Сондата или бутилката се изплакват със същия продукт или напитка непосредствено преди вземането на пробата.
(3) Проба от продукти и напитки, разлети в съдове до 1 000 л, се оформя при условията на ал. 2 от всеки съд или през един до втори съд при големи еднородни партиди.
(4) Количеството на пробата по ал. 1 и 2 се взема от завършена производствена партида, която е вписана в Дневник № 4 за заприходена реализирана продукция.
Чл. 223. (1) Количеството от продукта или напитката, взето по реда на чл. 235, се смесва в чист и сух съд.
(2) Получената проба по ал. 1 от етилов алкохол от земеделски произход, дестилати и спиртни напитки се налива в не по-малко от 9 бутилки с вместимост 0,70/0,75 л, изплакнати с продукта или напитката, от които е взета пробата.
(3) Бутилките се затварят с тапа или друго повторно неизползваемо затварящо устройство.
(4) Върху бутилките се поставя етикет, съответстващ на номера на пломбата.
(5) Бутилките по ал. 2 се разпределят в полиетиленови пликове съобразно предназначението им. Горният край на плика се прегъва и сгъва под формата на хармоника, като сгънатата част се перфорира. През перфорирания отвор или върху прегънатия край на плика се поставя пломба с етикет, която се стяга и захваща едновременно плика с етикета.
Чл. 224. Пробата се маркира с етикет, на който се вписват следните означения:
1. наименованието на напитката или продукта;
2. наименованието, седалището и адресът на управление на производителя.
3. количеството и номерът на партидата и реколтата;
4. датата и мястото на вземане на пробата;
5. подписите на лицата, взели пробата;
6. номерът и датата на протокола за вземане на пробата.
Чл. 225. (1) Проба за извършване на физико-химичен и органолептичен анализ могат да вземат:
1. производителят;
2. упълномощени длъжностни лица от производителя; 
3. упълномощени длъжностни лица от  МИЕТ;
4. други упълномощени длъжностни лица.
Чл. 226. (1) Производителят взема проба от продуктите или напитките по чл. 220, предназначени за вътрешния пазар или за износ, за оформяне на партида с протокол от изпитване.
(2) Проба от продуктите или напитките по чл. 220 се взема в присъствието на лицето, което извършва производство и/или търговия, на негов технолог или на упълномощено от него лице.
Чл. 227. (1) За всяка взета проба се съставя протокол. В протокола за вземане на пробата се вписват:
1. наименованието на фирмата, седалището и адресът на управление;
2. наименованието на контролния орган, седалището и адресът;
3. собственото, фамилното име и длъжността на лицата, взели пробата;
4. адресът на обекта, от който е взета пробата;
5. наименованието на напитката/продукта;
6. партидният номер и количеството на напитката/продукта и номерът на реколтата;
7. протоколът от изпитване на напитката/продукта, номер и датата, ако такъв вече е издаден;
8. документ за заприходяването в склада на напитката/продукта, номерът и датата;
9. начинът на вземане на пробата;
10. предназначението и маркировката на пробата;
11. вместимостта и броят на съдовете от пробата по предназначение;
12. името, фамилията и длъжността на лицето, присъствало на вземането на пробата;
13. мястото и датата на вземане на пробата;
14. подписите на лицата, взели пробата.
(2) Протоколът се съставя в три екземпляра по образец съгласно приложение № 8. Първият екземпляр от протокола остава у лицата по чл. 225, ал. 1, т. 3 и т. 4, вторият екземпляр от протокола се изпраща в акредитирана лаборатория, в която ще се извършат изпитванията. Третият екземпляр от протокола се съхранява от производителя или търговеца.
(3) В случай че лицето, присъствало при вземането на пробата, откаже да подпише протокола по ал. 1, това обстоятелство се отбелязва в него и се удостоверява с подпис на свидетел съгласно изискванията на Закона за административните нарушения и наказания. 
(4) Протоколът е официален документ. Вписаните в него обстоятелства се считат за верни до доказване на противното.
Чл. 228. (1) Един от полиетиленовите пликове по чл. 223, ал. 5 се изпраща за анализ в акредитираната лаборатория, като към него се прилага екземпляр от протокола по чл. 227.
(2) Останалите два плика се разпределят между производителя и контролния орган, когато пробата е взета в присъствието на контролен орган, или остават само за производителя - в останалите случаи.
(3) Двата плика се запазват за контролни цели и се съхраняват добре затворени в хоризонтално положение в помещение при температура от 12 °С до 20 °С до изчерпването на партидата за вината, продуктите от грозде и вино, до 6 месеца от вземането на пробата за етилов алкохол, дестилати и спиртни напитки и до един месец - за джибрите и винените утайки.
Чл. 229. (1) Резултатите от физико-химичния анализ се отразяват в протокол от изпитване, издаден от акредитираната лаборатория, извършила анализа.
(2) Протоколът от изпитване съдържа:
1. наименование на акредитираната лаборатория; седалище, адрес на управление;
2. номер и дата на издаване на протокола от изпитване;
3. наименование на напитката/продукта  за изпитване;
4. наименование на производителя/вносителя, седалище и адрес на управление;
5. адрес на обекта от който е взета пробата;
6. номер и количество на партидата;
7. брой на изпитаните бутилки от изследваната проба;
8. лице, заявило изпитването, номер и дата на протокола за вземане на проба;
9. дата на получаване на пробите за изпитване;
10. наименование на физико-химичните показатели за изпитване;
11. мерна единица на величината;
12. норма на показателя по действащ нормативен/стандартизационен документ;
13. резултати от изпитванията;
14. използван или използвани методи на анализ;
15. име и подпис на лицата, извършили анализа;
16. име и подпис на ръководителя на акредитираната лаборатория;
17. печат на акредитирана лаборатория, извършила анализа.

(3) Изпитвателният протокол се издава за оформена партида.
(4) Срокът на действие на изпитвателния протокол е до изчерпване на партидата, за която е издаден.
Глава десета

ЛАБОРАТОРИИ И МЕТОДИ ЗА ИЗПИТВАНЕ 

Раздел І

Правомощия на Националните референтни лаборатории

Чл. 230. (1) С цел повишаване качеството на аналитичната дейност на лабораториите по чл. 180, ал. 2 от закона, министърът на земеделието и храните и министърът на икономиката и енергетиката определят национални референтни лаборатории.
(2) За национална референтна лаборатория може да бъде определена и лаборатория, намираща се в друга страна-членка, както и една лаборатория може да бъде национална референтна лаборатория за повече от една страна-членка.
(3) За национални референти лаборатории могат да бъдат определяни само лаборатории, които работят и са оценени и акредитирани по европейски стандарт ЕN ISO/IEC 17025 “Общи изисквания към компетенциите на лабораториите за изпитване и калибриране”.
(4) Акредитацията и оценката на лабораториите по ал. 3 могат да се отнасят до отделни изпитвания или групи изпитвания.
(5) Органите по ал. 1 могат да отменят акта за определяне на национална референтна лаборатория/лаборатории, ако условията по ал. 3 вече не се изпълняват.
(6) Органите по ал. 1 съобщават името и адреса на националната си референтна лаборатория/и на Комисията, на съответната референтна лаборатория на Европейския съюз и на другите държави членки.
(7) В случай, че са определени повече от една национални референти лаборатории, органите по ал. 1 трябва да гарантират, че тези лаборатории работят заедно, така че да се осигури резултатна координация между тях, координация с другите национални лаборатории и с референтната лаборатория на Европейския съюз.
(8) Националните референтни лаборатории имат следните правомощия:
1. работят съвместно с референтната лаборатория на Европейския съюз в тяхната сфера на компетенция;
2. координират, в областта на компетенцията си, дейностите на лабораториите по чл. 180, ал. 2 от закона;
3. организират, където е уместно, сравнителни тестове между официалните национални лаборатории и осигуряват съответна допълнителна проверка на такива сравнителни тестове;
4. осигуряват разпространение до компетентния орган и официалните национални лаборатории на информация, която предоставя референтната лаборатория на Европейския съюз;
5. осигуряват научна и техническа помощ на компетентния орган за прилагане на планове за координиран контрол;
(9) Допълнителни задачи и отговорности за националните референтни лаборатории могат да бъдат определени съгласно процедурата, посочена в чл. 62, ал. 3 от Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните.
Раздел ІІ

Условия и ред за вземане на проби 
от лозаро-винарски продукти и плодови вина

Чл. 231. (1) Проба от вина, затворени в съдове с вместимост до 60 л, е всеки затворен съд от една партида.

(2) Проба от вина, налети в съдове с вместимост над 60 л, се оформя, като се вземат равни количества от горния средния и долния слой на съдовете, след което тези количества се смесват.

(3) Проба от джибри и винени утайки се взема, като вземат еднакви части от тях от различни места и различни дълбочини на съда, след което тези части се смесват.

(4) Пробите по ал. 2 и 3 се поставят в съдове снабдени с устройство за затваряне.

Чл. 232. (1) Върху съдовете по чл. 233, ал. 4. се поставят етикети с номер.

(2) Пробите по ал. 1 се поставят в полиетиленови пликове съобразно предназначението им.

(3) Проба за извършване на физико-химичен и органолептичен анализ от оформена партида могат да вземат:
1. производителят;
2. упълномощени длъжностни лица от производителя;
3. упълномощени длъжностни лица от ИАЛВ;
4. други упълномощени длъжностни лица.

(4) При вземане на проба от лицата по ал. 3, т. 3 пробите са поставят в полиетиленови пликове, които се запечатват с пломба и се поставя етикет, съответстващ на номера на пломбата;

(5) Върху етикета се вписват следните означения:
1. наименованието на напитката или продукта;
2. наименованието, седалището и адресът на управление на производителя или търговеца;
3. количеството и номерът на партидата и реколтата;
4. датата и мястото на вземане на пробата;
5. подписите на лицата, взели пробата;
6. номерът и датата на протокола за вземане на пробата.

Чл. 233. (1) Лицата по чл. 232, ал. 3 съставят протокол за всяка взета проба, в който се вписват: 
1. наименованието на фирмата, седалището и адресът на управление;
2. наименованието на контролния орган, седалище и адрес;
3. собственото, фамилното име, ЕГН и длъжността на лицата, взели пробата;
4. адресът на обекта, от който е взета пробата;
5. наименованието на напитката/продукта;
6. партидният номер и количеството на напитката/продукта и годината на реколтата;
7. номерът и датата на протоколът от изпитване на продукта, ако има издаден такъв;
8. предназначението и маркировката на пробата;
9. вместимостта и броят на съдовете от пробата по предназначение;
10. името, фамилията, ЕГН и длъжността на лицето, присъствало на вземането на пробата;
11. мястото и датата на вземане на пробата;
12. подписите на лицата, взели пробата.

(2) Протоколът се съставя в три екземпляра, като първият екземпляр остава за производителя или търговеца, вторият екземпляр се изпраща в акредитирана лаборатория по чл. 180, ал. 3 от закона, в която ще се извършат изпитванията. Третият екземпляр от протокола се съхранява от лицата по чл. 232, ал. 3, т. 3 и 4.

(3) В случай, че лицето присъствало при вземането на проба от лицата по чл. 232, ал. 3, т. 3 и 4, откаже да подпише протокола по ал. 2, това обстоятелство се отбелязва в него и се удостоверява с подпис на свидетел.

Чл. 234. (1) Една от пробите по чл. 232, ал. 2 се изпраща за анализ в лаборатория по чл. 180, ал. 3 от закона, като към него се прилага екземпляр от протокола по чл. 233, ал. 2.  

(2) При проби, взети от контролен орган, при производителя или търговеца остава контролна проба, които се съхраняват добре затворени в хоризонтално положение.

(3) Пробите се съхраняват добре затворени в хоризонтално положение в помещение при температура от 12°С до 20°С.

(4) Производителите съхраняват взетите от тях проби по чл. 232, ал. 2 до изчерпването на партидата за вината и до един месец - за джибрите и винените утайки.

Чл. 235. (1) При извършване на проверки от ИАЛВ за целите на контрола, пробите се взимат по реда на чл. 232, като на производителя или търговеца се съставя задължително предписание за извършване на физикохимичен и микробиологичен анализ по показатели, определени в предписанието.

(2) Производителят или търговецът съставят протокола и изпращат пробите по реда на чл. 233.

(3) След извършване на анализа, лабораторията по чл. 180, ал. 2, т. 1 от закона уведомява писмено възложителя по ал. 2 и контролния орган за констатираните обстоятелства.

(4) В случай на установяване на несъответствие с производството, преработката и търговията на лозаро-винарски продукти и плодови вина, ИАЛВ предприема действия по спазване изискванията на закона.

Глава единадесета

ДЕГУСТАЦИОННИ КОМИСИИ 

Раздел І

Устройство и дейност на дегустационните комисии

Чл. 236. (1) Дегустационните комисии извършват органолептичен анализ на продуктите по приложение 1 от закона,  както и на гроздов сок, на плодови, гроздови, винени и джиброви ракии и винено бренди.

(2) Дегустационните комисии не извършват органолептичен анализ на гроздова мъст, частично ферментирала гроздова мъст, частично ферментирала гроздова мъст получена от стафиди, концентрирана гроздова мъст, ректифицирана концентрирана гроздова мъст и винен оцет.

(3) Дегустационни комисии са:
1. Регионални дегустационни комисии (РДК)
2. Централна дегустационна комисия (ЦДК)

(4) Регионалните дегустационни комисии извършват органолептичен анализ на продуктите по ал.1 при:
1. утвърждаване на вина със ЗНП/ ЗГУ и сортови вина без ЗНП/ЗГУ;
2. утвърждаване на спиртни напитки с географско указание;
3. задължително при износ в трети държави и преди предлагане на пазара на вина със ЗНП/ЗГУ, сортови вина без ЗНП /ЗГУ и вина без ЗНП/ЗГУ.

(5) Централна дегустационна комисия извършва органолептичен анализ на продуктите по ал.1 при:
- при подаване на жалба за оспорване на дегустационна оценка на РДК;
- при поискване от контролен орган за целите на контрола;
- при утвърждаване на нови винени сортове;
- при експериментално използване на нови енологични практики.

Раздел ІІ

Устройство и дейност на 
Регионалните дегустационни комисии

Чл. 237. (1)  Регионалните дегустационни комисии са постоянно действащи органи, чийто състав се избира от организациите по чл. 5, ал. 1, т. 2 от закона.

(2) Всяка РДК се състои от не по-малко от 9 и не повече по 15 членове от които:
- не по-малко от 2/3 са със завършено висше образование със специалност „Технология на напитките” или приравнените към нея специалности и трудов стаж не по-малко от 3 години.
- 1/3 представители на различни професионални групи в бранша.

(3) Членовете на РДК се избират за срок от 4 години.

Чл. 238. (1) Управителният съвет на организациите по чл. 5, ал. 1, т. 2 от закона (УС на РЛВК) избира състава на РДК, както и председатели и заместник-председатели на комисиите.

(2) За избор на РДК УС на РЛВК публикува в един централен и два местни ежедневника решение за откриване на конкурс за набиране на кандидати за състав на РДК. Решението се поставя и на видно място в сградата по седалището и адреса на управление на РЛВК.

(3) В решението по ал. 2 се посочва броя на местата в РДК, за които се открива конкурсът, срок за подаване на заявления и условията за кандидатстване. Посоченият срок не може да бъде по-кратък от един месец от датата на публикуването на решението на УС на РЛВК.

(4) За участие в конкурса лицата подават заявление по образец до УС на РЛВК, към което прилагат копия на:
1. диплома за висше образование по специалността "Технология на напитките" или приравнена на нея специалност или документ, удостоверяващ принадлежността към съответната професионална група;
2. документ, удостоверяващ трудовия стаж по специалността;
3. други документи, удостоверяващи квалификацията или професионалния опит на кандидата, при наличност на същите.

(5) В 14-дневен срок от изтичане на срока по ал. 3 УС на РЛВК разглежда постъпилите заявления.

(6) При непълноти и/или неточности на представените документи УС информира писмено заявителя за отстраняването им на посочения от него адрес.

(7) При неотстраняване на непълнотите и/или неточностите в 7 (седем) дневен срок от уведомяването, документите се оставят без разглеждане и се връщат на заявителя.

(8) В срок от три работни дни след изтичане на срока по ал. 7 УС на РЛВК се произнася окончателно по допустимостта на кандидатите и избира състава на РДК. На заседанието с право на съвещателен глас присъства представител на Националната лозаро-винарска камара (НЛВК).

(9) В случай, че необходимия брой кандидати не бъде достигнат, УС на РЛВК може да покани и избере за членове на РДК кандидатите от други райони, отговарящи на изискванията по ал. 4.

(10) В случай, че необходимия брой кандидати по чл. 237, ал.2, т.2 не бъде достигнат, УС на РЛВК избира членове на РДК от кандидатите по чл. 237, ал.2, т.1.

Чл. 239. (1) Председателят на УС на РЛВК изготвя  доклад за постъпилите заявления и приложените към тях документи, както и  списък на избраните членове на РДК. Към доклада се прилага и протокол от заседанието по чл. 238, ал. 8.

(2) Председателят на УС на РЛВК представя доклада по ал. 1 на УС на НЛВК.

(3) В 7 (седем) дневен срок от получаване на списъка по ал. 1 УС на НЛВК с решение утвърждава състава на РДК. В 3 (три) дневен срок от утвърждаването РЛВК изплаща на ИАЛВ списъка на утвърдения състав на РДК .

(4) При констатиране на нарушения на процедурата за избор УС на НЛВК връща предложението на УС на РЛВК с посочване на конкретните нарушения и с указания за тяхното отстраняване.

(5) Управителният съвет на НЛВК не може да прави персонални промени в предложения за утвърждаване състав на РДК. 

Чл. 240. (1) Регионалните дегустационни комисии се свикват на заседания от председателя, а в негово отсъствие от заместник-председателя.
(2) Председателят на РДК:
1. свиква заседанията на дегустационната комисия с писмо, в което посочва датата и часа на провеждането им;
2. води заседанията на дегустационната комисия;
3. осигурява спазване на реда и начина на извършване на дегустациите;
4. представя пробите за органолептична оценка;
5. подписва протоколите от заседанията на дегустационните комисии.

(3) Заместник-председателят на дегустационната комисия изпълнява функциите на председател в случаите, когато председателят отсъства.

(4) Секретарят:
1. приема документите и пробите, предназначени за органолептична оценка;
2. извършва проверка на представените документи и заявените за изпитване продукти по спазване на изискванията на закона при утвърждаване на вина със ЗНП/ЗГУ и сортови вина без ЗНП/ЗГУ;
3. подготвя, подрежда и поднася пробите за извършване на органолептична оценка;
4. поставя код на пробите и осигурява анонимността им при органолептична оценка;
5. води и подписва протоколите от заседанията на дегустационната комисия;
6. подготвя и заверява копия и препис-извлечения от протоколите на заседанията на
дегустационната комисия;
7. води кореспонденцията и съхранява архива на дегустационната комисия.

Чл. 241. (1) В срок до 5 (пет) работни дни преди провеждане на заседанието, секретарите на РДК  уведомяват членовете на комисиите.

(2) Уведомлението по ал. 1 се извършва писмено по електронен път, по факс или с куриер.

(3) Членовете на дегустационната комисия, които не могат да вземат участие в заседанието, са длъжни незабавно да уведомят секретаря писмено по електронен път, по факс или с куриер.

Чл. 242. (1) Заседание на дегустационната комисия се провежда в случай на присъствие на 1/2 + 1 от членовете на дегустационната комисия.

(2) Заседанието на дегустационната комисия не се провежда в случай, че не са изпълнени изискванията на ал.1.

Чл. 243. (1) За заседанието на дегустационната комисия се води протокол по образец. В протокола
се вписват:
1. датата и мястото на провеждане на заседанието;
2. членовете на дегустационната комисия, които са присъствали и отсъствали;
3. списъкът на пробите по реда на поднасянето им за органолептична оценка и кодът,
под който е извършена органолептичната оценка;
4. търговската марка на продукта, сорт или сортове грозде, плода от който са получени
продуктите, ЗНП, ЗГУ, реколтата, партидата, номерът на изпитателния протокол и
крайната органолептична оценка
5. целта на органолептичната оценка, наименованието и седалището на производителя.

(2) Протоколите се подписват от председателя и секретаря.

(3) Протоколите на РДК се съхраняват в седалището на комисиите.

(4) В срок до 3 (три) работни дни секретарите на комисии издават препис-извлечение от протоколите на заседанието.

(5) Архивът на дегустационните комисии се съхранява за срок от 5 (пет) години.

Чл. 244. (1) За извършване на органолептична оценка  пробите се вземат и съхраняват по начин
по който не могат да бъдат увредени.

(2) При провеждането на органолептична оценка пробите се поднасят като се спазват правилата при дегустация на вина и спиртни напитки.

(3) При провеждането на органолептична оценка пробите се поднасят, като се осигурява тяхната анонимност.

Чл. 245. (1) Органолептична оценка се извършва след подаване на писмено заявление по образец  до председателя на съответната РДК.

(2) В заявлението се посочват: седалище, адрес на управление или адрес на заявителя, цел на анализа, категорията на лозаро-винарския продукт, търговското наименование на спиртната напитка, означението на ЗНП или ЗГУ, търговската марка, номер и количество на партидата, номер на изпитвателния протокол за извършен физико- химичен анализ, година на реколтата, сорт или сортове грозде, плода, от който са получени напитките, захарно съдържание, цел на органолептичната оценка.

(3) Към заявлението за извършване на органолептична оценка на вина се прилагат:
1. Копие от протокола за взета проба по реда на чл. 233;
2. изпитвателен протокол за извършен физико-химичен анализ, издаден от лаборатория по чл. 180, ал. 3 от закона;
3. четири бутилки с обем от 0,75 л.

(4) Към заявлението за извършване на органолептична оценка на спиртни напитки се прилагат:
1. Копие от протокола за взета проба по реда на чл. 233;
2. изпитвателен протокол за извършен физико-химичен анализ, издаден от лаборатория по чл. 180, ал. 2, т. 2 от закона;
3. четири бутилки с обем от 0,7 л.

Чл. 246. (1) При провеждане на органолептичната оценка председателят съобщава на дегустаторите:
1. целта на органолептичната оценка;
2. реколтата;
3. сорт или сортове грозде, плода от който са получени продуктите;
4. търговското наименование на спиртната напитка.

(2) Вината, ракиите, виненото бренди и спиртните напитки се наливат пред дегустатора в дегустационни чаши по образеца в приложение № 9.

(3) За опресняване на вкуса на дегустаторите по време на дегустацията се поднасят само хляб и неутрална по вкус минерална вода.

(4) Допуска се по време на почивките дегустаторите да опресняват вкуса си с неутрални хранителни продукти, кафе и плодове.

Чл. 247. (1) Вината се оценяват по 100 (сто) бална система и всеки член на дегустационната комисия извършва самостоятелна органолептична оценка, като попълва отделен за всяка проба дегустационен лист за тихи вина по образеца в приложение № 10 и за шумящи вина по образеца в приложение № 11.

(2) Спиртните напитки се оценяват по 5 (пет) бална система въз основа на общите впечатления на дегустатора. Всеки член на дегустационната комисия извършва самостоятелна органолептична оценка, като попълва отделен за всяка проба дегустационен лист по образеца в приложение № 12.

Чл. 248. (1) Всеки член на РДК попълва изцяло дегустационния лист по вписаните в него показатели. Крайният резултат се оформя с положителна оценка „да“ или отрицателна оценка „не“. Отрицателната оценка писмено се мотивира.

(2) Окончателна положителна дегустационна оценка се поставя, когато повече от половината дегустатори, участващи в заседанието на комисията, са дали положителна оценка.

(3) Отрицателна дегустационна оценка може да бъде поставена при:
1. явен, сензорно доловим дефект в дегустираната проба, причинен от заболяване,
неправилни обработки, манипулации, съхранение и др.;
2. липса на балансираност и хармоничност във вкуса или аромата;
3. липса на типичност на напитката, изразена като несъответствие със заявената година на реколта, ЗНП или ЗГУ, категория лозаро-винарски продукт, търговското наименование на спиртната напитка, цвят, тип.

Чл. 249. (1) Националната лозаро-винарска камара създава и подържа база данни за вината,  преминали органолептичен анализ в Регионалните дегустационни комисии. 

(2) За поддържане на базата данни по ал. 1 регионалните дегустационни комисии след приключване на анализите и съставяне на окончателен протокол в три дневен срок изпращат  копие от последния в НЛВК.

(3) По искане на производител въз основа на информацията в базата данни по чл.1 НЛВК издава Удостоверение за извършен органолептичен анализ.

Раздел ІІІ

Устройство и дейност на 
Централната дегустационна комисия

Чл. 250. Централната дегустационна комисия се състои от 18 членове.

Чл. 251. Членовете на ЦДК имат висше образование по специалността "Технология на напитките" или приравнените на нея специалности и трудов стаж по специалността не по-малко от 10 години.

Чл. 252. (1) За участие в състава на ЦДК се подава заявление до министъра на земеделието и храните. Към заявлението се прилагат и следните документи:
1. копие от диплома за висше образование по специалността "Технология на напитките" или приравнена на нея специалност;
2. документ, удостоверяващ трудовия стаж по специалността.

(2) Заявленията с приложените към тях документи се разглеждат от комисия, назначена със заповед на министъра на земеделието и храните.

(3) Министърът на земеделието и храните със заповед определя състава на комисията по ал. 2 по предложение на ИАЛВ и НЛВК.

(4) Министърът на земеделието и храните със заповед определя реда и срока за подаване на заявления и документи за членове на ЦДК.

(5) Заповедта по ал. 4 се публикува от ИАЛВ най-малко в два централни ежедневника и се поставя на видно място в сградите на Министерство на земеделието и храните, ИАЛВ, НЛВК и РЛВК.

Чл. 253. В 14 дневен срок от изтичане срока за подаване на заявленията по чл. 252, ал. 4 комисията по чл. 252, ал. 3 разглежда приетите заявления и документи за членове на ЦДК.

Чл. 254. (1) Комисията по чл. 252, ал. 2 представя на министъра на земеделието и храните доклад за постъпилите заявления, документи по чл. 252, ал. 1, списък на кандидатите за членове на ЦДК и мотивирано предложение за състав, председател и заместник-председател на ЦДК. Предложението за състав, председател и заместник-председател се съгласува с НЛВК и ИАЛВ.

(2) В 7 дневен срок министърът на земеделието и храните със заповед определя състава на ЦДК.

Чл. 255. (1) Членовете на ЦДК се избират за срок две години и след изтичане на срока могат да кандидатстват за участие в състава им отново и да бъдат избирани неограничен брой пъти.

Чл. 256. (1) Член на ЦДК се освобождава:
1. по негово искане;
2. при трайна и продължителна невъзможност да упражнява функциите си за повече от 3 месеца;
3. при смърт;
4. при поставяне под запрещение;
5. при заболявания, свързани с трайни нарушения на сензорните възприятия;
6. при отсъствие в продължение на повече от три последователни месеца;
7. при пет отсъствия от заседания без основателна причина.

(2) Член на ЦДК се освобождава със заповед от министъра на земеделието и храните и се назначава нов член при условията и по реда на чл. 252 - 254.

Чл. 257. (1) Централната дегустационна комисия е постоянно действащ орган.

(2) Седалището на ЦДК е в Изпълнителната агенция по лозата и виното, гр. София.

(3) Административно-финансовото обслужване на ЦДК се извършва от ИАЛВ.

(4) Разходите за издръжка на ЦДК са от таксите, събирани съгласно тарифата по чл. 2, ал. 5 от закона. 

(5) Секретарят на ЦДК е служител на ИАЛВ и се назначава със заповед от изпълнителния директор на ИАЛВ. 

(6) Дегустационните комисии се свикват на заседания от председателя, а в негово отсъствие от заместник-председателя.

Чл. 258. (1) Председателят на ЦДК:
1. свиква и води заседанията на дегустационната комисия;
2. осигурява спазване на реда и начина на извършване на дегустациите;
3. представя пробите за дегустация;
4. подписва протоколите от заседанията на дегустационните комисии;
5. прави предложение за освобождаване на член на дегустационна комисия в случаите и по реда на чл. 256;
6. изготвя годишен доклад за работата на дегустационната комисия и прави предложения за усъвършенстване на нейната работа до министъра на земеделието и храните.

(2) Заместник-председателят на дегустационната комисия изпълнява функциите на председател в случаите, когато председателят отсъства.

(3) Секретарят:
1. приема документите и пробите, предназначени за органолептична оценка;
2. подготвя, подрежда по реда на чл. 264 и поднася пробите за извършване на органолептична оценка;
3. поставя код на пробите и осигурява анонимността им при органолептична оценка;
4. води и подписва протоколите от заседанията на дегустационната комисия;
5. подготвя и заверява копия и препис-извлечения от протоколите от заседанията на дегустационната комисия;
6. изготвя и отчита резултатите от проверката чрез триъгълния тест по чл. 260, ал. 1;
7. води кореспонденцията и съхранява архива на дегустационната комисия.

Чл. 259. (1) Всички членове на дегустационната комисия се уведомяват предварително най-малко пет работни дни за датата, мястото и часа на провеждане на заседанието по начин, който удостоверява уведомлението.

(2) Членовете на дегустационната комисия, които не могат да вземат участие в заседанието на дегустационната комисия, са длъжни незабавно да уведомят председателя.

Чл. 260. (1) Преди всяко заседание на дегустационна комисия e необходимо да са се явили 1/2 + 1 от членовете на дегустационната комисия, за да се провери вкусовата чувствителност на дегустаторите чрез триъгълен тест.

(2) Триъгълният тест се провежда, като на дегустаторите се предоставят за дегустация три дегустационни чаши, в които се налива по 30 - 40 милилитра вино от 3 кодирани проби. Две от пробите са от едно и също вино. Третата е от вино от същия сорт, но различно от виното в другите две проби. Дегустаторите трябва да разпознаят различната проба. Резултатът от теста се вписва в съответен формуляр.

(3) Секретарят на дегустационната комисия изготвя и проверява резултатите по ал. 1 преди провеждане на заседанието. Оценките на член на дегустационната комисия, който не е издържал теста, не се взимат под внимание.

(4) Заседание на дегустационната комисия се провежда в случай, че 1/2 от членовете на дегустационната комисия, положили теста по ал. 1, получат положителен резултат.

Чл. 261. (1) Заседанието на дегустационната комисия не се провежда в случай, че не са изпълнени изискванията на чл. 260, ал. 4.

(2) Заседанието на дегустационната комисия се провежда на следващия ден при условията и по реда на чл. 260.

Чл. 262. (1) За заседанието на дегустационната комисия се води протокол. В протокола се вписват:
1. датата и мястото на провеждане на заседанието;
2. членовете на дегустационната комисия, които са присъствали, отсъствали и издържали теста по чл. 261; вписват се и причините за отсъствие;
3. целта на органолептичната оценка;
4. списъкът на пробите по реда на поднасянето им за органолептична оценка и кодът, под който е извършен анализът;
5. наименованието, седалището и адресът на управление на производителя;
6. партидата на пробите;
7. количеството и търговското наименование на напитката;
8. номерът на анализното свидетелство и крайната органолептична оценка.

(2) Протоколите се подписват от председателя и секретаря. На протоколите се поставя печат на ЦДК.

(3) Министърът на земеделието и храните със заповед утвърждава образец на печата по ал. 2.

(4) Протоколите на ЦДК се съхраняват в архива на ИАЛВ. Препис-извлечение от протоколите на се издават на заявителите в 3дневен срок от заседанието на ЦДК.

(5) Архивът на ЦДК се съхранява 10 години.

Чл. 263. (1) За извършване на органолептична оценка се вземат и съхраняват проби по реда на чл. 231 – 234.

(2) При провеждането на органолептична оценка приетите проби се поднасят, като се осигурява тяхната анонимност.

Чл. 264. (1) Пробите за извършване на органолептична оценка се поднасят в следната последователност:
1. в зависимост от категорията - трапезни, трапезни с географско указание (регионални), качествени с гарантирано наименование за произход и качествени с гарантирано и контролирано наименование за произход;
2. в зависимост от вида - тихи, шумящи и специални;
3. в зависимост от цвета - бели, розови, червени;
4. в зависимост от възрастта - последователно от по-млади към отлежали;
5. в зависимост от захарното съдържание - от по-ниско към по-високо захарно съдържание;
6. в зависимост от сорта грозде - от неутрални в ароматично отношение сортове към силно ароматни сортове.

(2) Органолептична оценка се извършва на "ново" или "младо" вино до три месеца от неговото получаване.

Чл. 265. Температурата на пробите при поднасяне е:
1. за бели и розови тихи вина - 10 - 12 °С;
2. за червени тихи вина - 15 - 18 °С;
3. за шумящи вина - 8 - 10 °С;
4. за специални вина - 8 - 10 °С.

Чл. 266. (1) Органолептична оценка се извършва по писмено заявление до председателя на ЦДК.

(2) В заявлението се посочват: седалище, адрес на управление или адрес на заявителя, цел на анализа, вид на напитката, номер и количество на партидата, номер на анализното свидетелство за извършен физико-химичен анализ, година на реколтата и сорт или сортове и данните по чл. 264.

(3) Към заявлението се прилагат:

1. екземпляр от протокола за взета проба;
2. анализно свидетелство за извършен физико-химичен анализ, издадено от лаборатория по чл. 180, ал. 3 от закона;
3. четири бутилки с обем от 0,75 л и затворени с тапи без индикации;
4. документ за платена такса.

Чл. 267. (1) При провеждане на органолептичната оценка председателят съобщава на дегустаторите:
1. целта на оценката;
2. година на реколтата и сорт, които са посочени от заявителя.

(2) Вината се наливат пред дегустатора в дегустационни чаши по образеца в приложение № 9.

Чл. 268. (1) Необходимо количество за извършване на органолептична оценка е 0,07 л от всяка проба за всеки дегустатор.

(2) За опресняване на вкуса на дегустаторите по време на дегустацията се поднасят само хляб и неутрална по вкус минерална вода.

(3) Допуска се по време на почивките дегустаторите да опресняват вкуса си с неутрални хранителни продукти, кафе и плодове.

Чл. 269. Вината се оценяват по 100 (сто) бална система и всеки член на дегустационната комисия извършва самостоятелна органолептична оценка, като попълва отделен за всяка проба дегустационен лист по образец съгласно приложение № 10 за тихи вина и приложение № 11 за шумящи вина.

Чл. 270. (1) Всеки член на дегустационната комисия попълва изцяло дегустационния лист по вписаните в него показатели. Крайният резултат се оформя с положителна оценка "да" или отрицателна оценка "не". Отрицателната оценка писмено се мотивира.

(2) Окончателна положителна оценка се поставя, когато повече от половината дегустатори, участващи в заседанието на комисията, са дали положителна оценка.

(3) Отрицателна оценка може да бъде поставена при:
1. явен, сензорно доловим дефект в дегустираната проба, причинен от заболяване, неправилни обработки, манипулации, съхранение и др.;
2. липса на балансираност и хармоничност във вкуса или аромата;
3. липса на типичност на напитката, изразена като несъответствие със заявената качествена категория, вид, тип, наименование за произход или географско указание.

Чл. 271. (1) Централната дегустационна комисия извършва арбитражна оценка по заявление на контролен орган или при извършване на арбитражна органолептична оценка. Органолептичната оценка се извършва по начина и реда на чл. 263 - 270.

(2) Решението на ЦДК по ал. 1 е окончателно и не подлежи на обжалване.

Чл. 272. Отрицателна органолептична оценка на РДК може да се обжалва от заявителя в 7 дневен срок от получаването на препис-извлечение от протокола по чл. 249, ал. 2 пред ЦДК, която извършва арбитражна органолептична оценка.

Чл. 273. (1) Арбитражна оценка се извършва от ЦДК при подадена жалба по чл. 272. Към жалбата се прилагат:
1. препис-извлечение от протокола на РДК;
2. копие от анализното свидетелство;
3. две от контролните проби (бутилки) от оценяваната напитка по чл. 245, ал. 3 и ал. 4;
4. документ за платена такса.

(2) Централната дегустационна комисия се свиква в 7 дневен срок от постъпване на жалбата.

(3) Решението на ЦДК е окончателно.

   ДОПЪЛНИТЕЛНА РАЗПОРЕДБА

§ 1. По смисъла на този правилник:

1. „Ароматизирани вина, ароматизирана напитка на винена основа и ароматизиран коктейл от лозаро-винарски продукти“ са продукти с действително алкохолно съдържание:
 - равно или по-високо от 14,5 обемни %, но непревишаващо 22 обемни % и общо алкохолно съдържание равно или по-високо от 17,5 обемни % - за ароматизираните вина;
- равно или по-високо от 7 обемни %, но не по-високо от 14,5 обемни % - за ароматизирана напитка на винена основа;
- по-малко от 7 обемни % - за ароматизиран коктейл от лозаро-винарски продукти.

2. „Директен сорт” е примитивен сорт с повишена устойчивост на филоксера и гъбни болести, непритежаващ ценните технологични качества на видовете от Vitis vinifera. 

3. „Експедиционен ликьор“ е продуктът, предназначен за добавяне към пенливи вина, за да им придаде особени вкусови характеристики.

4. „Изресяване” са промени вследствие неправилно оплождане при цъфтежа на лозовия сорт, в резултат на което се получава деформиране на зърната, грозда, окапване и влошаване на качеството и количеството на получената гроздова реколта.
 
5. „Интродукция” е пренасяне и въвеждане в лозарската практика на нови за дадена страна или район видове растения, сортове и клонове.

6. „Категория на винен сорт лоза” са групи винени сортове лози с различни сортови ценности.

7. „Клон” е вегетативното потомство на едно растение от определен сорт, продукт на почвено-климатични и генотипни условия, хомогенен в генетично отношение.

8. „Лозова подложка” е лозов резник от филоксероустойчиви сортове лози, предназначен да формира подземното стъбло, върху което се присаждат калеми от културни сортове лози.

9. „Сорт” е растителна съвкупност в рамките на определен ботанически таксон (ботаническа единица от систематиката на растенията), която проявява признаците, характеризиращи даден генотип или комбинация от генотипове, различава се от всяка друга растителна съвкупност най-малко по един признак и притежава способността да се размножава в непроменен вид.

10. „Тиражен ликьор“ е продуктът, предназначен за добавяне към ферментационната смес за предизвикване на вторична ферментация.

11. „Добрата производствена практика” обхваща основни хигиенни и технологични правила за работа, съответно „добри хигиенни практики” и „добри технологични практики”, които се прилагат при производството и търговията на вина, спиртни напитки и други продукти от грозде и вино, за да бъдат отстранени или сведени до приемлив минимум свързаните с тях потенциални опасности за здравето на потребителя. Изискванията на ДПП са международно признати на базата на стандарта CAC/RCP 1-1969, Rev. 4 (2003) на Codex Alimentarius. Те не отменят и не интерпретират регулациите на ЗВСН и свързаните европейски регламенти, а само ги допълват.

ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ

§  2. Правилникът се издава на основание § 3, ал. 1 от Преходните и заключителните разпоредби на Закона за виното и спиртните напитки.

§  3. С този правилник се отменят издадените подзаконови нормативни актове въз основа на отменения Закон за виното и спиртните напитки.

§ 4. Централна дегустационна комисия е правоприемник на Централна арбитражна дегустационна комисия.

§  5. Този правилник влиза в сила от датата на обнародването му в Държавен вестник.